Читати книгу - "(не) Ідеальний бос , Аксінія Найт"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
* * * Від імені Алексісу * * *
Коли Алекс прокинувся вранці, обіймаючи Ніку, він відчув, що тепер насправді щасливий. Ніколи раніше він не залишався з дівчатами до ранку і тим більше не приводив їх до себе додому. Чоловік милувався сплячою Ніколь, спіймавши себе на думці, що хоче, щоб кожен ранок починався поруч із нею.
Поступово дівчина прокидалася та посміхнулася чоловікові з любов'ю. І тоді Алекс наважився поставити своє запитання.
– Ти поїдеш зі мною разом? – він відчував хвилювання і навіть певною мірою страх почути її відмову. Хоча дав собі слово не тиснути на неї. Для чоловіка ці стосунки були першими справжніми і йому не хотілося її втрачати.
Він бачив, як вона сумнівалася, але терпляче чекав на відповідь. І коли Ніка погодилася з умовою, щоб мати можливість переодягнутися в себе вдома, щастю Алекса не було меж. Після цього вони валялися в ліжку, не думаючи ні про що, а лише насолоджуючись суспільством один одного.
І згодом разом попрямували на роботу. Коли чоловік зупинився на парковці з боку входу до персоналу, він рішуче повернувся до дівчини.
– Чи готова ввійти зі мною в ресторан? – ніжно торкаючись щоки запитав Алекс, помічаючи, що в очах дівчини знову з'явився той самий незрозумілий страх.
– Мені страшно Алекс. Пробач… Але я не можу… – вона закрила обличчя руками, а плечі тремтіли.
– Тихіше, люба моя... – чоловік притис її в свої обійми, намагаючись заспокоїти. – Скажи, чого саме ти боїшся?
– Згадай, весь ресторан чув натяки Ділана, що ти спиш зі мною, – Ніка важко зітхнула. – І якщо ми з'явимося разом, то сам розумієш, про що насамперед усі шепотітимуться.
– Розумію… Але наші стосунки не залежать від того, що сказав цей Ділан зі своєю підстилкою. Ми дорослі люди з тобою. І тільки ми самі маємо право розпоряджатися своїм життям.
– Я знаю, що ти маєш рацію. Але нічого не можу з цим вдіяти. Його слова досі луною звучать у моїй голові… Пробач…
– Не треба, не думай про це. Я чекатиму, коли ти сама наважишся, – Алекс ніжно поцілував її губи. – Іди перша. Я пізніше зайду, щоб не бентежити тебе.
Ніколь відповіла на його поцілунок. А потім обернулася, щоб вийти з машини, але чоловік помітив, що вона різко зупинилася.
– Дякую тобі, Алексе, за розуміння… – і за хвилину дівчина вже входила до ресторану.
Алексіс щосили вдарив по керму, розуміючи, що той день, який подарував їм шанс на щастя, ще й оселив неприємні страхи у душі дівчини. Чоловік розумів, що їм належить справді непростий шлях далі, але не збирався здаватися.
Він закрив машину і одразу попрямував до свого кабінету, щоб нарешті зайнятися всіма поточними питаннями. Другий ресторан вимагав його особливої уваги, оскільки нещодавно відкрився. І залишалися ще невирішені моменти.
Після обіду до нього постукав офіціант і сказав, що на нього чекає гость. Алекс насторожився, хто це міг бути. Але йому вдалося легко видихнути, коли він зрозумів, що чекає на нього сама Шеріл.
– Привіт, любий! – посміхнулася вона, коли чоловік присів за її столик.
– Не чекав тебе тут побачити, Шер. Але дуже радий. Ти повечеряти чи у справі?
– І так, і так. Зізнавайся чесно, адже ти забув, що в мене через тиждень день народження? – він театрально грюкнув себе по лобі, вдаючи, що справді забув. – Я так і подумала. Тож прийшла сама. Чи зможеш організувати мені у себе тут столик? Хочу без зайвого галасу посидіти у вузькому колі друзів.
– На скільки людей?
– Якщо ти зволиш приєднатися, тоді на п'ятьох. Я буду з Ніколасом, Ліззі та Міленою.
– Тоді на шістьох, – Шеріл подивилася на нього здивованим поглядом. – Я сподіваюся, що буду не один.
- Ось це так! Невже найзавидніший холостяк Лос-Анджелеса знайшов свою єдину та неповторну? – з доброю усмішкою запитала дівчина, щиро радіючи за Алексіса.
– Уявляєш! І дуже сподіваюся, що вона не відмовиться з'явиться разом зі мною на твоєму святі, – важко зітхнув Алекс, що не сховалося від погляду його подруги.
– Невже між вами не все спокійно? Хоча ти і спокій – це несумісні речі.
– Після яскравого виступу Ділана тут вона боїться виходити зі мною на люди.
– Дай вгадаю! Він привселюдно звинуватив, що ти спиш із нею?
– Бінго, люба! – посміхнувся чоловік у відповідь на її запитання.
– Я пам'ятаю Ділана, ще коли ви дружили. Він був надто мерзенним хлопцем. Я довго дивувалася, як ви так примудрилися потоваришувати.
– Якщо чесно, я й досі цього не розумію. Але вийшло як вийшло.
– Так, стоп, почекай… Я не розумію, а яке взагалі відношення Ділан має до твоєї дівчини, що вона так гостро відреагувала на його слова? – Шеріл округлила очі від нерозуміння.
– Це довга історія. Якщо Ніколь захоче, вона сама розповість. Можу лише сказати, що він її колишній бос.
– Оце так поворот. Коли тобі вже буде нормальне людське щастя?.. – вона простягла чоловікові відкриту долоню, і він прийняв її на знак підтримки.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «(не) Ідеальний бос , Аксінія Найт», після закриття браузера.