Читати книгу - "Дикі в Академії, Анна Лященко"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
Ксі
Темро з друзями відлетів, а я намагаюся зрозуміти все, що зараз сталося. Друг дитинства вирішив урятувати мене від мого чоловіка? Навіщо? Звідки він взагалі знає, що трапилося?? Як знайшов мене тут?
І що робити далі? Темро полетів, а я залишилася наодинці з розлюченим принцом. І ось зараз він іде прямо до мене і вираз його обличчя не обіцяє мені нічого гарного.
Усередині все стислося від страху, і я спробувала зникнути в печері. Ердан із риком схопив мене за руку, зупиняючи.
- Ніколи більше не роби так! Не втручайся в чоловічі розбірки! Жінка! Те, що моє полум'я не спалило тебе, це просто диво, подарунок Богині Гір! Іди в печеру і підготуй наше ліжко до сну.
Принц грубий зі мною, але він жодного разу не намагався зробити мені боляче, чому все всередині мене стискається від страху?
Я заходжу в печеру, розстилаю шкури в дальньому кутку і лягаю спати. Але заснути мені не вдається, надто багато емоцій нагромадилося за сьогоднішній день.
Ердан сказав, що завтра ми повертаємось до Академії. Я вже зміцніла і зможу здолати цю відстань. Можливо навіть за один переліт.
Я нервую. Чомусь мені не дуже хочеться повертатися до навчання після такої перерви.
Різні думки лізуть мені на думку і не дають спокою.
Хто знає про мою втечу? Що про це кажуть? Як сприймуть моє повернення?
Принц дозволив мені закінчити навчання і скласти іспити. Звичайно, дипломована дружина куди краща для іміджу майбутнього короля, ніж проста дракониця, хоч і Істинна.
Наближається ніч, принц заходить у печеру і дивно дивиться на мене. Від його погляду мене то в жар кидає, то озноб по спині пробігає. Найбільше мені зараз хочеться обернутися, злетіти в небо і летіти кудись далеко і довго. Може я захворіла? Ці ж симптоми я спостерігаю у свого чоловіка відколи вийшла зі сплячки. Він постійно зривається від мене і летить, повертаючись стомленим, але заспокоєним.
Тільки мені не дозволяється нікуди відлітати! Тим паче увечері. Доведеться упокоритися і знову всю ніч страждати.
Ердан
- Фрай, ти пам'ятаєш, що ми з тобою говорили сьогодні?
– Коли? Ми багато про що ... - Фрай скорчив незрозумілу пику. Ось гад!
- Перед тим, як «рятувальники» Ксі прилетіли. - Закочую очі до неба, роз'яснюючи другові очевидні речі. Я взагалі розумію, що він просто мене підколоти вирішив, але я сьогодні пообіцяв собі, що буду стриманим і розважливим, щоб не сталося. На жаль, я сказав це вголос, і Фрай не преминув скористатися з моєї помилки, і тепер дістає мене.
- Та пам'ятаю я, пам'ятаю. – Друг вирішив не спокушати долю. Навіть я не знаю, наскільки мого терпіння та розсудливості вистачить. - Зараз парочку шкур візьму і піду спати на свіже повітря. Ніч під зірками! Що може бути краще?
- Іди вже, романтик.
- Хто б казав!
Фрай забирає шкури та виходить із печери, підморгуючи мені. Ксі, здається, помітила його кривляння і тепер якось дивно на мене дивиться. Тільки б її не накрило знову нападом страху! Я не готовий перетворювати нашу першу, по суті, шлюбну ніч на бій без правил.
- Ксі, дружино моя, я хочу повідомити тебе, що ухвалив рішення. – Починаю я добре поставленим голосом майбутнього короля. Ксі стискається в якийсь ледь помітний грудок у глибині печери, і я розумію, що почав не так і не з того. – Ксі… Я… Тобто ми… - Виходить ще гірше! Може, ну їх, ці пояснення? Вона ж повинна розуміти, навіщо я Фрая відіслав!
Я підходжу до Ксі і лягаю поруч із нею. Проводжу рукою по її щоці, гаряча хвиля від мого дотику обпалює нас обох. В очах Ксі спалахує вогонь, і я теж вже не в змозі стримати полум'я, що вирує в мені.
- Ксі…
- Ердан…
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Дикі в Академії, Анна Лященко», після закриття браузера.