Читати книгу - "Дочка пірата, Лаванда Різ"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
- А мені вітати тебе як великого правителя Химера чи як Зура пірата? - З викликом виставивши підборіддя, запитала Енн.
- Бачу, тебе це сильно зачепило! - Усміхнувся він, обволікаючи її своїм м'яким поглядом. - Я виявляю до тебе свою милість, ти навіть можеш мене поцілувати! - підігруючи їй, велично промовив Зур. Від чого Енн, не витримавши, розсміялася, повиснувши у нього на шиї. Звичайний поцілунок, але скільки він міг розповісти! Про тугу в розлуці, про прощення, про киплячі пристрасті, які намагаються вирватися назовні. Коли, цілуючи, він обіймав її, йому не потрібно було її слів, не потрібно було робити висновків з її вчинків, він бачив її почуття наскрізь. Зур відчував, що Енн сумувала, що любила його, тому що кожна клітинка її тіла тягнулася до нього, він чув шепіт її душі, і сам не ховав від неї своїх емоцій. У такі миті він жив, дихав і був щасливий, абсолютно щасливий.
- Ходімо зі мною! Не треба питати, просто ходімо! - Прошепотів він, беручи її за руку. Прямо перед входом, над землею, завис дивний диск, наче перевернута кришка від люка.
- Дивись, Енн, це химерський літальний засіб дрок. Вони переміщаються на ньому на невеликі відстані, використовують їх замість буферів. Так як вестибулярний апарат у химерів розвинений інакше їм не важко встояти на цьому диску навіть на великій швидкості. На ньому легко помістяться двоє, а то й троє, якщо не штовхатися.
- Ти так дивно говориш про химер, ніби сам не маєш до цієї раси ніякого відношення, - зауважила вона. - Ти хочеш, щоб ми полетіли на цьому? І як же цією тарілкою керувати? - Досить скептично оглянувши диск, Енн перевела погляд на Зура.
- Застрибуй і тримайся за мене, тобі сподобається. А керується він однією стопою за допомогою чутливого джойстика. Полетіли?
Дрок плавно злетів на висоту приблизно трьох метрів, і, набираючи швидкість, помчав прямо до замку. Мимоволі Енн сильніше притиснулася до Зура, захоплюючись новими відчуттями, хоча здавалося, що будь-якої секунди її може просто здути з цього диска. Зависнувши на висоті четвертого вікна знизу дрок зупинився, і Зур стрибнув у відчинене вікно, простягнувши їй руку.
- Я дивлюся, химери не тільки літають на тарілках, вони ще й заходять не через двері, а через вікно! І що це за апартаменти? Не інакше як спальня владики Химера! - Іронічно посміхнулася Енн, обвівши поглядом кімнату. - Похмуро і багато всякого мотлоху,
але …
- Але тут дуже зручне ліжко! – спритно схопивши її на руки, задоволено посміхаючись, промовив Зур.
- О, так, на ньому поміститься троє, а то й четверо, якщо не штовхатись! - Розреготалася вона, поки Зур не заглушив її своїми владними губами. Сіпат знову поглинув їх, загортаючи у свій міцний кокон кохання. Сонм єдиного дихання, злиття перестуку сердець та співзвучне сплетіння тіл! І ніколи раніше у сіпаті не було такої гармонії між настільки різними расами. Але, будучи сильнішим за неї, Зур поглинув її своєю чутливою душею, відобразивши її образ у кожній своїй частинці. І вже жодна інша жінка не могла зайняти місце Енн, його душа підкорялася тільки її образу, йому потрібно було лише її тіло. Такою була закономірність сіпату.
Те, що Зур став правителем цілої планети накладало певний відбиток на їхні стосунки та створювало додаткові труднощі. Йому потрібно було дотримуватись правил його світу, поки він ще не створив своїх. Формально для Зура Енн була ніким. Вона та її брати вважалися гостями імператора. Зур не міг відкрито виявляти свої справжні почуття до своєї сім'ї. У нього з'явилися нові обов'язки, які забирали майже весь його час. На Химері існувало багато родів, пов'язаних між собою перехресними шлюбами, кожен рід мав певну вагу в суспільстві. Потрібно було бути талановитим дипломатом, щоби підтримувати узгодженість між цими родами. Узгодженість між родами згуртовувала всю планету, забезпечуючи повне врівноважене підпорядкування. Загалом, на Химері діяли свої жорсткі закони, але їхній інтелектуальний розвиток у певному сенсі навіть випереджав технологічний прогрес Імперії. Химери розробили нові види палива, тому їхні кораблі були набагато швидші за імперські, нічим не поступалося і їхнє озброєння, яке з таким страшним успіхом руйнувало цілі планети. Витривалі, цілеспрямовані химери ревно охороняли свої межі у космосі. Незважаючи на свою величезну перевагу в чисельності Імперія боялася химер, які підтримували союз із расами з непізнаних глибин всесвіту. Расами, які могли перетворити людство на порох.
Всю цю політику, всі ці заплутані правила і мав пізнати Зур, який прийняв свою спадщину. Вони стали бачитися дуже рідко. Зур не прагнув виставляти свій сіпат напоказ, не довіряючи своєму оточенню. Він часто був відсутній у важливих справах, подорожуючи планетою. Енн залишалася із братами. Звичайно, вони могли відчувати один одного, але чим більше минало часу, чим довше вони знаходилися на одному місці – тим сильніше Енн відчувала свою марність. Брати теж мучилися у незрозумілому очікуванні. Їх вабив відкритий космос, колиска піратства, дух свободи та пригод! Всі вони йшли на цю жертву заради Зура. Хоча їхній оптимістичний запал згасав, змінюючись смутком та неробством.
Разом вони робили вилазки до Карханкурта, де Енн і познайомилася з молодою дівчиною химерою, дочкою відомого військового генерала Борга, глави впливового роду. Дівчину звали Ванда. І вони напрочуд швидко знайшли з нею спільну мову.
Переважно населення Карханкурта перебувало у своєму природному образі, змішаній суміші людини та ящера. Високі, мускулисті, з витонченими п'ятипалими долонями, з розумними темними глибоко посадженими очима, які бачать тебе наскрізь. Навіть симетрично-рельєфні безволосі голови виглядали привабливо. Їхня сиза шкіра лисніла та переливалася наче оксамит, але іноді вона могла змінювати свій колір, маскуючись під колір одягу або навколишнього оточення. Наприклад, одного разу Енн навіть злякалася, коли побачила очі химера на тлі сірої стіни якоїсь будівлі. Завдяки Зуру вони вже давно звикли до зовнішності химер, а ось Енн із братами представляли для них досить екзотичні експонати.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Дочка пірата, Лаванда Різ», після закриття браузера.