Читати книгу - "Пані Язикатої Хати, Ялинка Ясь"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
-А Конопатка не пустити не єдину душечку! – додав Єгорич.
«Що оладок у меду, то хазяйка у дому»
Вранці наступного дня підвелася Степанія рано. Почувалася вона прекрасно, свіжою та відпочилою. Вмилася на кухні, знову здивувавшись своєму відображенню в дзеркалі. Ще гарніша стала! Дрібні зморшки зникли без сліду, шкіра сяяла рум'янцем, очі світили яскравіше за зірки! Ось тільки копиця на голові викликала жах. Від народження у жінки було пряме волосся. Як доглядати за буйними кучерями, вона й гадки не мала. А після вчорашнього купання навіть не розчесалася, тому зараз її зачіску сміливо можна називати воронячим гніздом.
Дбайлива Кропивка і зараз прийшла на виручку. Щойно Степанія сіла за стіл випити ранкову каву, відчула лагідний дотик до голови.
-Кропивко, якщо ти хочеш допомогти із зачіскою, то я буду дуже вдячна! – в голові відразу закопошилися.
-Господарочко, як ти? - спитала Лукерія, але після того, як Стьопка з'їла манну кашу та миску сиру.
-Нормально, Лукеріє, дякую, було смачно! Годуєш мене, як у дитинстві. Скажи, тоді ти завжди готувала?
-А як же, я куховарила, - скромно відповіла охоронниця.
-Чудово! Дякую тобі, що рятуєш мене від цих турбот. З мене господиня ніяка.
-Доля ваша, Свирянок, про інше думати, а клопіт побутовий – для того ми є.
-До речі, про інше... Пора б і мені справами зайнятися...
-Господарочко, а не розкажеш, де знаходилася ті дні? Тривожилися ми…
Зітхнула Степанія і розповіла все, що пам'ятала, за винятком інтимних подробиць. Слухали охоронці, а Лукерія зрідка вставляла:
-А він, шо?
-А ти?
-А вони, шо?
-А він, шо?
А коли розповідь завершилася, надовго замовкла охоронниця, обмірковувала. Тишу порушив Єгорич:
-Водяник, дурень, звичайно, але ти б не дозволяла йому зрікатися силушки...
-А що я можу зробити, Єгоричу? Адже, не накажу!
-Можеш і наказувати! - вставила Лукерія, - він судженій підкориться! Вони, нині, на догоду тобі, гори повернуть!
-Ой, можна подумати... - але замислилася. Адже справді, наречені її волю виконували, за винятком лісника. Той надто нахрапистий, робить, що заманеться, а ось інші…
Згадавши про решту наречених, схопилася за телефон. Вона ж ще вчора хотіла їм смс-ки відписати, повідомити, що все гаразд! От балда, забудькувата!
Телефон із темним екраном мовчав, мабуть ще два дні тому розрядившись. А як тільки жінка застромила в нього зарядне, почалося...
Більше сотні смс та двісті п'ять неприйнятих викликів!
-Упс...
І тільки Степанія почала перечитувати смс, як телефон задзвонив. Апарат визначив, що вхідний від невідомого абонента. Стьопка нерішуче відповіла:
-Так?
-Стьопа! - гаркнули в телефоні і закашлялися, - жива... щоб тебе!
-Га?
-Випорю! Чесне слово, випорю! - шаленів телефон голосом охриплого Грізного, - ти вдома?
-Ні! - закричала Степанія, - не смійте до мене приходити! Я зателефонувала попередити, що у мене все чудово!
-Це я тобі зателефонував! - жінка, щоб не оглухнути змушена була відсунути телефон подалі від вуха.
-Яка різниця… У мене все добре… – повторила, – дякую, що відвезли до лікарні…
-Де ти була? Як умудрилася втекти, я ж спав на стільці біля ліжка? - Грізний, видихнувшись, зашепотів застудженим голосом, - Стьопко, ох… твоє щастя, що я туго розумію, у мене три дні температура під сорок!
-Мені дуже шкода, Антоне Вадимовичу... відпочивайте, одужуйте, потім поговоримо...
-Амазонко...
-Га?
-Точно, все гаразд? - голос уже ледь звучав, - я можу розслабитись?
-Звичайно, можете! Ще раз дякую за все! - і завершила розмову.
«Фу-х! З найгрізнішим поговорила» - хихикнула про себе.
Почала перевіряти неприйняті. Декілька від подруг, два від Миколи, двадцять три від Тихого Славіка і шістнадцять від Славного Петі. «Славік лідирує!» І як тут не засміятися?
Інші дзвінки були від різних, невідомих номерів. Насамперед написала смс сусідові та дільничному, мовляв у неї все добре, вона вдома, але відпочиває та передзвонить завтра.
Телефон задзвонив знову. Ще один невідомий.
-Алло...
-Панні...
-О, привіт…
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Пані Язикатої Хати, Ялинка Ясь», після закриття браузера.