Читати книгу - "Дикі в Академії, Анна Лященко"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
Батько наказав йти за ним у сад. Саме наказав. І вийшов із дому. Ми з Діганом мовчки вирушили слідом.
- Діган. Я запропоную тобі лише один раз: Я заміняю тебе на Рек'ю, і ти з Грейсі вирушаєш разом зі мною в Дикі Землі. Я скасовую свій вирок, і ти повертаєшся на посаду начальника моєї варти.
Батько хоче замінити мені наставника? Некрилаті Боги! Тільки не на Рек'ю!!
– Або? - Діган не поспішає погоджуватися.
У мене є надія? Намагаюся не подавати виду та завмираю.
- Або: Якщо принц до моменту повернення додому не приборкає свого характеру, або виявить під час навчання неконтрольовані спалахи ревнощів, чи знову почне бійку, я тебе страчу, як і обіцяв.
Шумно ковтаю і відводжу погляд від Дігана. Батько чудовий маніпулятор і зараз він не залишив мені вибору.
На одній чаші терезів перспектива жорсткого виховання від Рек'ю, а на іншій - життя Дігана та його Істинної.
- Батьку, я згоден на зміну наставника. – Чудово розумію, на що я підписався. Тому настрій у мене як у ящірки перед зимою.
- Загалом я у Дігана питав, але твоя думка мені теж цікава. - Батько уважно дивиться то на мене, то на нього, чекаючи на відповідь. - Отже, Дігане? – Знову питає мого, тепер уже майже колишнього, наставника.
- Я вже висловився з цього приводу, мій королю. Я залишусь із принцом.
- І ризикнеш своїм життям та життям дружини? До речі, Грейсі чарівна, і готує чудово! Передай їй мою подяку за вечерю.
Батько спеціально згадав у розмові Грейсі, щоб постаратися натиснути на Дігана.
- Я залишусь із принцом. – Твердо відповідає наставник.
- Ну що ж, якщо це твоє остаточне рішення... Ти ж розумієш, Дігане, що більше поблажок не буде?
- Батьку, почекай, дозволь нам переговорити з Діганом наодинці!
Батько знизує плечима і недбало махає рукою, дозволяючи нам відійти і поговорити без свідків.
Ми відходимо, і я досить різко звертаюся до наставника:
- Дігане, ти маєш прийняти пропозицію батька! Не забувай, на кону не лише твоє життя, а й життя твоєї дружини! - Мої емоції зашкалюють, я збуджений і не зовсім контролюю себе.
Діган уважно дивиться на мене, а потім шипить мені прямо у вухо:
- Ось і не забувай про це! А я в жодному разі не віддам тебе Рек'ю! Ще раз запропонуєш таке, і я тобі нагадаю, що в мене рука теж важка. Чи тобі саме цього не вистачає? Не хотілося б, але за потреби я використовую всі засоби для твого виховання. Дитинство закінчилося, мій хлопчику!
Ми повертаємось до батька. Від нього не вдається сховати, що Діган незадоволений мною.
- Отже? Дігане, ти летиш зі мною?
- Ні, мій королю, я вже прийняв рішення – я залишаюся з принцом.
- Ну що ж, іншого я від тебе не чекав. - Батько поплескав Дігана по плечу, і потім звернувся до мене. - Тепер від тебе залежить, сину, чи не перетворитися вірність Дігана обов'язку і тобі на марну жертву.
Ми повертаємось до будинку, охоронці батька вже готові вирушити у зворотний шлях. Рек'ю та Діган відходять убік і про щось говорять на підвищених тонах, сильно жестикулюючи. Якоїсь миті вони частково трансформуються і, здається, готові один одному вчепитися в горлянки. Я наставника таким ще ніколи не бачив!
Батько швидко прямує до них, і щось каже. Усі троє косяться на мене, Діган заспокоюється. А ось Рек'ю не приховує свого роздратування, але, підкоряючись батькові, відходить убік, все ще зло косячись у мій бік.
Здається, на мене чекали набагато більші неприємності, ніж я навіть міг собі уявити.
Нарешті батько зі своїми охоронцями відлітає. Весь цей час мої друзі розсудливо трималися осторонь і зараз, вже не приховуючи емоцій, підбігли до мене, радісно вітаючи. Діган залишив нас і пішов до дружини.
- Ердан! Ми такі раді, що ти нарешті повернувся!
- Навіщо прилітав Рек'ю?
- Король хотів замінити нам наставника?
Друзі засипають мене питаннями, перебиваючи один одного. Я вважав за потрібне все їм пояснити, тим більше, що мені знадобиться їхня допомога в приборканні моїх нападів ревнощів.
Коли я закінчив, друзі притихли.
- Ми були на волосині від великих неприємностей. – Нарешті висловився за всіх Ізир.
- Не те слово. – Підтакнув Крістіан.
- Ердан, все дуже серйозно вже. - Ятан теж не залишився осторонь.
Що за день у мене сьогодні такий! У календарі може зазначити, як початок нового життя?
- Фрай, а ти чого мовчиш?
- Молюся Богині Гір і дякую за спасіння.
Сміємося так, що навіси тремтять. У цей час лунає голос Дігана:
- Швидко по кімнатах та спати! Завтрашнього дня почнемо з пробіжки. Тож постарайтеся виспатися!
Нас зносить від сміху. Виспатися? Із молодими дружинами під боком? Подивимося на наставника завтра, та він голосніше за всіх позіхатиме!
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Дикі в Академії, Анна Лященко», після закриття браузера.