Читати книгу - "Дикі в Академії, Анна Лященко"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
Ксі
Принц так само запальний, як і був. Хоча сьогодні вночі Ердан відкрився мені з нового боку. Чи це я йому відкрилася? Здається, я знову почервоніла! Раніше за мною такого не спостерігалося. Правда, тоді я не була заміжня, а потім колись ніби вже і була, але ми до цього жодного разу ... Ось, я знову червонію, як тільки згадую про минулу ніч.
Вранці, коли ми прокинулися, мені здалося, що між нами тепер все буде по-іншому! Не може бути, щоб після всього, що сьогодні сталося, у наших відносинах нічого не змінилося!
- Ксі... - Що Ердан хоче мені сказати? Може, ті самі слова, які я чекаю від нього?
- Так, мій чоловік? - Я автоматично відповідаю так, як він свого часу мені наказав. Але принцу це не подобається.
- Ксі, називай мене, будь ласка, просто Ердан. - Ось як, значить, при сторонніх мене можна було принизити, а тепер, після однієї проведеної разом ночі, я вже гідна звертатися до чоловіка на ім'я? Йому від мене тільки це треба було?
- Принце, Ви часто скасовуєте свої накази? Хіба це правильно для наслідного принца, майбутнього короля? – Не можу втриматись і не підколоти Ердана. Нехай не думає, що я так просто здамся і вибачу його!
У цей момент у печеру заходить Фрай і, Богиня Гір! Він чує мої слова!
А далі починається якесь божевілля. Фрай голосно сміється, і Ердан виходить із себе. Вони вибігають з печери і обертаються. Зважаючи на все, принц має намір убити Фрая! Або як мінімум покалічити. І навіть якщо це просто гра і хлоп'ячі розбірки, сили не рівні! Це не чесно, Фраю проти Золотого Дракона не вистояти! І я приєднуюсь до них! Намагаюся триматися між Ерданом і Фраєм, я вже зрозуміла, що полум'я принца не може мені зашкодити, принаймні, суттєво. І я намагаюся прикрити Фрая собою. Войовничий запал принца спадає, але щось у ньому прокидається інше.
"Ксі! Марш у печеру! Стели ліжко!" - Я чую наказ принца, і в мені спалахує щось.
"Мій принц, але ж ми тільки встали!" - Намагаюся я зупинити божевілля, що наростає в нас обох.
"У ліжко, моя принцеса! Швидко!" – Мені здається, це перший наказ, який я готова та хочу виконати!
Але звичка все робити по-своєму зупиняє мене.
Ні, я не збираюся так просто здаватися! Я шиплю на принца і відмовляюсь виконувати його розпорядження! Фрай розсудливо відлітає подалі, а принц починає тіснити мене до печери. У цей момент із-за скелі вилітають кілька драконів. Летять з боку сонця, і я не можу їх розгледіти, розумію тільки, що це не Діган і не друзі Ердана. Я стрімко лечу до свого чоловіка, щоб у разі небезпеки бути з ним поруч, але в цей момент один із драконів врізається в мене. У мене перехоплює подих, і я падаю!
Не можу змахнути крилами, але чую голос принца: «Ксі! Обернися! Я підхоплю!
Я не маю часу на роздуми, і виконую наказ чоловіка. Обертаюся і падаю в прірву, але чомусь не відчуваю страху. Знаю, що Ердан встигне підхопити мене, я вірю йому!
Навіть не встигаю подумати, як так вийшло, що наші стосунки змінилися, звідки взялася моя безмежна довіра до мого, ще недавно ненависного чоловіка.
Я пам'ятаю багато з того, що він розповідав мені доки я була в сплячці. І, хоч я ще не все усвідомила і не всім його розповідам вірю, але зараз я довірила йому своє життя і лечу в прірву, тільки тому, що він так сказав. Я люблю його??
Ну ось я і сформулювала, те, в чому боялася сама собі зізнатися: Я люблю Ердана. І що мені тепер із цим робити?
Чоловік підхопив мене буквально біля самого дна ущелини і, залишивши на майданчику перед печерою під опікою Фрая, кинувся на дракона, який мене ледве не вбив. Фрай уже пояснив мені, що дракони, що раптово з'явилися, - це король Грег, батько принца, і його охоронці.
Я трохи заспокоїлася, коли зрозуміла, що життю чоловіка нічого не загрожує, але майбутнє знайомство з королем мене налякало не менше.
Чую, як король намагається втихомирити принца, але це виходить у нього не відразу. Я нервуюсь, але сподіваюся на розсудливість Ердана, вірю, що він розуміє, що робить.
Ердан таки підкоряється батькові і, заспокоївшись, знайомить нас. Це не так страшно, як я боялася. Ось тільки погляд короля Грега мене не те щоб лякає, але насторожує. Він дуже уважно мене роздивляється. Чи здогадується, чим ми займалися сьогодні вночі? Чи це я собі все вигадувала? Я ніяковію і червонію під його поглядом.
- Сину, Ксі вже в змозі здійснити переліт до Академії? - Голос короля виводить мене із задуму.
- Так, батьку, ми якраз сьогодні збиралися туди вирушити.
- Добре, тоді вилітаємо. В мене не так багато часу.
- Ксі, ти готова? - звертається принц до мене.
І я автоматично відповідаю йому:
- Так, мій принц.
Я помічаю, як незадоволений Ердан моїм формальним зверненням до нього, і як усміхнувся король, почувши це.
Ми обертаємося, злітаємо та летимо до Академії. Ердан постійно тримається між мною і королем, а Фрай - з іншого боку.
Переліт не близький і я маю час подумати.
В Академію повертається зовсім інша Ксі. Я тепер не та налякана дівчинка, яка втекла від небажаного чоловіка кілька місяців тому.
Тепер я маю інший статус, я – визнана дружина наслідного принца Диких Земель. І король Грег, здається, прийняв мене як члена їхньої родини.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Дикі в Академії, Анна Лященко», після закриття браузера.