Читати книгу - "Пожежник"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
— Ще один з його трюків, — промовила Керол. — Один з його фокусів, щоб відвернути увагу. Ті свої витівки він полюбляє.
— Не розумію, нащо нам його поміч, — втрутився Бен. — Зі швидкою ми впораємось і без нього. У нас удосталь зброї.
— І скільки людей задля цього поляже? — запитала Гарпер.
— Ой, та до цього не дійде. Ми це обставимо так: або ви віддаєте нам те, що в кареті швидкої, або й самі потрапите в таку. Більшість людей стають досить охочим до співпраці, коли їм тицьнути рушницею в око.
— Вони теж матимуть зброю. Їх супроводжуватиме конвой поліції.
— Звісно. Та коли ми їх зустрічатимемо, я буду в своїй уніформі й за кермом поліцейського «крузера». Вони втратять пильність. Доведеться заскочити їх до того, як вони допетрають, що відбувається, — відказав їй Бен.
— Нащо робити це самотужки? — запитала Гарпер. — Чому не діяти за планом Джона?
— Востаннє, коли ми діяли за планом Джона, хтось мало не вбив мого батька, — кинула Керол.
— Те, що сталося з твоїм батьком, сталося тут, на території табору. Його план спрацював.
— Так. Для нього він ще й як спрацював.
— Це ще що означає?
Замість відповісти, Керол запитала:
— І коли ж Джон планує зглянутися й допомогти нам?
— За три ночі.
— Ми не можемо чекати так довго. Це має відбутися завтра. Бене, я сподіваюся, в тебе вийде виконати це доручення, не вдаючись до насильства, хіба якщо це буде абсолютно неминуче.
— Що ж. Добре, — мовив Бен. — Їх буде четверо — двоє медиків у кареті швидкої, двоє у поліцейському «крузері» — тож ліпше, щоб нас було п’ятеро. Джеймі — найкращий стрілець у таборі, після мене. Нельсон Гайнріх раніше мав власну сторінку НСА на Фейсбуці. Судячи з усього, він ще й вправний з гвинтівкою. Та дівчина, Мінді Скіллінґ, котра щойно пішла, може зателефонувати для нас до служби порятунку. Вона достатньо доросла, тож я не вважатиму себе безвідповідальним, взявши її з нами, та й до того ж вона має акторський хист. Вчилася в Емерсоні, здається[115]. Я так гадаю...
— Чекайте. Чекайте, — перебила Гарпер. — Керол, нема жодних причин, чому б не зачекати три ночі. Твоєму батькові...
— ...майже сімдесят років. Ти б чекала три ночі, якби це був твій батько? Якби могла зарадити вже?
Гарпер би вистачило норову відповісти: «Мій батько не хотів би, щоб задля нього хтось потрапив під кулю», — та слова застрягли їй у горлі. Правду кажучи, їй навіть подумалося, що Керол права. Якби то був її батько, вона би благала Пожежника зробити все можливе, і чимшвидше. Благання — це не зовсім те, до чого вдалася б Джулі Ендрюз, та Гарпер би на це пішла.
— Гаразд. Я поговорю з Джоном. Побачу, чи зможе він прискорити все до завтра.
Керол спробувала поправити пасмо чорнявого волосся, яке спало на чоло.
— Джон Джон Джон Джон Джон Джон Джон Джон. Якщо Джон не квапиться допомагати моєму батькові, то я почуватимуть жахливо через спроби його підігнати.
— Він не просто так зволікає. Керол, у нього травмовані ребра.
Керол співчутливо закивала.
— Так. Так, звісно, Джону варто відпочити. Не хочу його турбувати. Він нам не потрібен. Сестро Вілловз, Бену знадобиться детальний список усього, що тобі потрібно, щоб якнайкраще доглядати мого батька.
— Так не піде. Я маю поїхати з ними.
— О, ні. Ні, тобі не можна. Це дуже відважно й сердечно з твого боку, та я хочу, щоб ти залишалася біля мого батька. Тобою ми ризикувати не можемо.
— Доведеться. У Бена буде лише кілька хвилин в кареті швидкої. Ти справді хочеш, щоб він копирсався з двома сотнями пляшечок, намагаючись розібратися у фармакологічних абревіатурах? Особисто я не ризикувала б, якби то був мій батько, — Гарпер кинула Керол її ж аргумент, гадаючи, як їй самій це сподобається.
Керол зиркнула на неї недобрим поглядом.
— Батькові треба дещо більше, ніж хороші ліки. Йому потрібна хороша медсестра, — відказала Керол. — Одне без іншого нічого не варте. Ти вже потурбуйся повернутися.
Гарпер не знайшла, що на це відповісти. Уся ця розмова її бентежила, бо була сповнена натяків, яких вона до кінця не розуміла, та підтексту, який не дуже їй подобався.
— Бене, я хотіла б обговорити з тобою план, — сказала Керол. — Хочу знати все. Кого ти візьмеш із собою. Який вигляд має ця Верден-авеню. Усе. Сестро... — вона окинула поглядом Гарпер. — Я сподіваюся, дорогу назад до лазарету ти відшукаєш.
Гарпер здивувало, що вони отак відпустять її без нагляду. До певної міри вона вважала себе так само ув’язненою, як і Ґілберт Клайн, хіба що камеру мала охайнішу. До Будинку з чорною зорею її привели під конвоєм, тому назад вона очікувала піти так само.
У душі Гарпер поривалася ступити за двері негайно ж, поки Керол не передумала й не вирішила відправити її назад з Бові чи з кимось із Пильнувальників, які стовбичили надворі. Вона вже подумки спланувала скромний обхідний шлях дорогою до лазарету. Утім, Гарпер змусила себе зачекати, перебираючи чорні ґудзики свого пальта. Залишалося, зрештою, ще одне незакрите питання.
— Керол... я сподівалася, ми зможемо поговорити про Еллі. Вона цілими днями ходить з тим каменем у роті, бо вірить, що їй є що спокутувати. Я гадаю, що частково вона чинить так, бо рівняється на тебе. Хоче справити на тебе враження. Хоче, щоб усі знали, яка вона віддана табору. Ти можеш змусити її припинити це?
— Ні, — відповіла Керол. — Проте ти можеш.
— Ну звісно ж, ти можеш її спинити. Скажи, що вона вже достатньо себе покарала. Ти її тітка, і вона тебе любить. Напевно послухається тебе. Ти — практично все, що в неї лишилося. Ти за неї відповідаєш. Ти просто мусиш втрутитися, поки вона не впала від знесилення.
— Але ми всі відповідальні одне перед одним, — відказала Керол, і її обличчя набуло виразу безумної безтурботності. — Ми картковий будинок. Якщо бодай одна картка перестане підтримувати свою частку ваги, весь табір завалиться. Ось що Еллі намагається тобі донести. Вона носить твій камінь у роті. Лише ти можеш його забрати.
— Вона дитина й поводиться відповідно. Бути дорослою — це твоя робота.
— Моя робота — доглядати за ста п’ятдесятьма зневіреними людьми. Тримати їх у безпеці. Не дати їм згоріти живцем. Я теж свого роду медсестра. На мені обов’язок захистити цей табір від вірусу відчаю та
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Пожежник», після закриття браузера.