Читати книгу - "Коли закінчиться ненависть , Лада Короп"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
Від мелодії моєї улюбленої пісні злегка паморочиться у голові. Він ще й знущається. Бо ж добре пам'ятає, що саме під цю пісню ми танцювали разом вперше. Нахабний тип. Навіщо він це робить? Цим точно не заслужить моє прощення. На мій подив Орест підіймається з місця і йде до мене.
– Дозволь запросити тебе на танець, – промовляє. А я тільки стою й ковтаю ротом повітря. Бо не розумію навіщо йому це.
– Оресте, може не варто, – відповідаю. Колишній біль стискає мені серце. – Чому? Не подобається пісня? – вигинає брови. Ну от знову знущається. Невже потрібно добивати мене до кінця?
– Не подобається. Зовсім, – не витримую й починаю важко дихати.
– Марто, я знаю як тобі боляче. Та ми можемо почати все спочатку. З моменту нашого знайомства. Уяви, що того вечора не було у нашому житті. Взагалі. Хоча б спробуй, – Орест простягає мені руку.
Відчуваю, що дихання вирівнюється. Дивлюся на Ореста і бачу в його очах співчуття. Він не бреше. Саме в цей момент ні. Чи то піддавшись магії його очей? Чи то від добрячої порції алкоголю я встаю і йду з ним танцювати. Ми танцюємо повільно не кваплячись. Орест торкається однією рукою моєї талії, а іншою міцно стискає мою руку.
– Ти чудово танцюєш. Така податлива у моїх руках, – тихо шепоче Орест.
– У мене була хороша школа. Я багато чому навчилася.
– Так. Це правда. Особливо готувати яєчню щоранку.
– Я вмію готувати багато інших страв, – обурююся.
– Жартую. Ти справді не раз вражала мене своїми кулінарними здібностями, – чомусь мені здається, що ця фраза в устах Ореста звучить хтиво.
Сильно трясу головою, щоб не піддатися на його чари. Орест досвідчений звабник молодих та наївних дівчат. Типу мене раніше. Хоча навіщо себе обманювати? Я зовсім не змінилася. Мене досі тягне до нього наче магнітом. А найгірше те що я хочу його. Наче розпусна дівка. Господи, що зі мною відбувається?
Орест продовжує вести мене в танці й потроху притискати до себе все міцніше. Відчуваю тепло його тіла та терпкий аромат парфуму. Орест вміє його обирати. Обожнюю цей запах....
Орест рукою гладить мою спину, а потім опускається нижче. Я навіть на хвилинку зупиняюся. Й починаю дивитися на нього знизу вверх. О це згубне рішення. Орест міцніше стискає мої сідниці і я опиняюся повністю притиснута до його збудженого тіла. Гаряча хвиля пробігає по шкірі. Він нахиляється до мене. Його губи все ближче до моїх....
І вони ось...ось зустрінуться....
Мій розум затьмарений, бо коли Орест торкається моїх губ я навіть не опираюся. Це наш перший поцілунок після довгої розлуки. Але не перший з моменту знайомства. Спочатку Орест цілує ніжно. Наче дотик пір'їнки. Він пестить мої губи, але мені подобається. Та потім з легкого і невимушеного, поцілунок стає дорослим. Французьким як то кажуть. Орест просуває свого язика мені до рота й робить ним доволі приємні рухи. Тепер вже наші язики сплелися й ми цілуємося як двоє спраглих в пустелі. Я на автоматі закидую йому руки на шию. Й гладжу густе й жорстке волосся на його потилиці. Руки Ореста блукають усюди. Зубами він кусає мої губи. Потім трохи втягує ротом нижню губу. Так триває хвилин п'ять, поки я не починаю розуміти, що це абсурд. Абсурд повертатися у минуле. Ми знову наступаємо на одні й ті ж граблі. Так між нами вирує пристрасть, але не кохання. Але мені цього недостатньо. Я хочу, щоб Орест мене кохав, а не просто жадав. Повільно відриваюся від Ореста. Але він не хоче мене відпускати.
– Я так довго цього чекав, – бубонить Орест. Й знову легко цілує мене за вухом.
– Досить. Я втомилася. Дякую за гарно проведений вечір, – відповідаю й взявши клатч йду на вихід.
*******
ШАНОВНІ ЧИТАЧІ ДІЛІТЬСЯ ВАШИМИ ВРАЖЕННЯМИ СТОСОВНО РОЗДІЛУ. ЧЕКАЮ З НЕТЕРПІННЯМ. ПРОШУ ВИБАЧЕННЯ ТИМ КОМУ НЕ ВІДПОВІЛА. НЕ ЗАВЖДИ ВИСТАЧАЄ ЧАСУ. ДЯКУЮ ЗА ПОРОЗУМІННЯ.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Коли закінчиться ненависть , Лада Короп», після закриття браузера.