Читати книгу - "Дочка пірата, Лаванда Різ"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
На превеликий подив, вона знайшла Зура не в його, а в своїй каюті. Він стояв спиною до дверей, дивлячись у маленький оглядовий ілюмінатор, давним-давно брати із батьком спеціально зробили його лише для неї. Обережно ступаючи, Енн тихенько наблизилася до Зура, ніжно обіймаючи його ззаду.
- Високість? - Зі змішаним почуттям здивування та недовіри вимовила вона.
- Уявляєш? - хмикнув Зур, - Хотів би я поставити нашому батькові кілька запитань! … Чому ти тут, Енн?
- Хочу підтримати. Адже я відчуваю, що потрібна тобі. Я відчуваю цей страшний неймовірний тягар!
- Він мене просто рве на шматки! - З гіркотою зронив Зур, повертаючись до дівчини. - Так, ти потрібна мені, потрібна наша сім'я, брати, наші поневіряння космосом, старий «бронтозавр», я не хочу нічого міняти! - Стільки болю на його обличчі вона ще ніколи раніше не бачила. Його страждання відобразилося в її очах, затремтівши у великих блискучих сльозинках.
- Я завжди знала, що ти здатен на більше! Тобі стало тісно на невеликому кораблі – тобі призначено керувати величезним світом! - З трепетом промовила вона.
- Але це все зруйнує мій власний світ, яким я так дорожив, Енн! Все зміниться! Пірата Зура більше не стане! Мені не потрібен цей величезний чортів світ! Я обійдусь малим. А все через цього ідіота Натана!
- Але ж наша сім'я залишиться? Ти, як і раніше, будеш її головою... чи ні? - Здригнувшись від пронизливої неминучості, прошепотіла Енн.
- Суть у тому, щоб зберегти ваші життя – я повинен залишити нашу сім'ю. Ми повинні... розлучитися, можливо на якийсь час. Я не можу взяти вас у світ, який погано знаю сам, - невесело відповів Зур, пригнічено піджавши губи, спрямувавши свій сумний погляд у далеку невидиму точку.
Вчепившись у його куртку Енн раптом розплакалася, ховаючи обличчя в нього на грудях. Зур тихо посміхнувся:
- Картина з минулого. Пам'ятаєш, якось у дитинстві, на одній із стоянок ти виліпила із піску такі акуратні гарні вежі, прикрасивши їх мушлями. А потім якийсь незнайомець, пробігаючи повз, розтоптав чоботом твоє творіння. Ти так само розплакалася, ткнувшись мені в груди. Я гладив тебе по волоссю, і в мене всередині зростало бажання наздогнати та вбити чужинця, який посмів засмутити мою сестру. Тепер наш маленький світ залишиться лише у спогадах. Все колись кінчається, любить повторювати наш Жако. Я вирішив летіти на Химер. На цьому наше піратство однозначно закінчується. Але є, звичайно ж, річ, яка ніколи не зміниться – сім'я залишиться у мене в серці. Де б я не був, намагатимуся виконувати свій головний обов'язок старшого – я дбатиму про вас.
- Щось у твоїх словах неправильно, Зуре! - З образою та болем, промовила Енн, - Ми не можемо розлучитися! Ти ж сам казав мені, що ми частини однієї істоти, міцний ланцюг!
- Це правда, а ще я говорив, що де б ти не була - ти відчуватимеш мене. Отже, відстань для єдиного цілого не перешкода, головне не зрадити його в серці. Так потрібно. Я полечу один! – впевненим тоном промовив він, обіймаючи сумну, сповнену сум'яття дівчину.
Енн відвернулася, тому що по її щоках градом котилися зрадливі сльози. Вона не могла в це повірити! Зур завжди був поруч, у її житті, як повітря. Вона настільки звикла до його присутності, що його зникнення означало б для неї обезголовлення. Це ламало й спотворювало її дійсність, яка будувалася на фундаменті, заснованому саме Зуром, він був гарантом всього. Вона могла бути з ним норовливою, упертою, суперечити йому та лаятися, але це були лише зовнішні прояви її безглуздого характеру. Внутрішньо вона ніколи не була готова залишитися самотньою. І тепер її світ перевертався з ніг на голову!
- Еннжі, Еннжі, - Зур знову пригорнув її до себе, цілуючи та витираючи їй сльози. - Я думав ти доросла, а ти все та сама маленька дівчинка. Життя загартовує нас, змушуючи приймати жорсткі рішення, змушує нас поранити себе заради більшої мети, змушує відмовлятися від заповітної мрії, щоб здійснити мрію іншого. У житті багато різних садистських методів виховання, і жоден з них, як правило, не підходить. Ми вибираємо собі ношу, яку можемо нести. Отже, скільки не плач, а нести її за тебе ніхто не буде. Іноді мені подобається, коли ти засмучена, ти тоді стаєш такою м'якою та податливою, - лукаво посміхнувся Зур, давно вивчивши її суперечливий характер, знаючи, що після цього вона точно перестане лити сльози.
Енн дійсно спробувала впевнено посміхнутися, але в її очах, як і раніше, стояв безпросвітний смуток. Коли Зур поцілував її, вона відчула, що вже сумує за ним, але, не подавши виду, вона з радістю відповіла йому, вкладаючи в поцілунок все своє жіноче тремтливе серце. Він прощався з нею з особливою насолодою, м'яко, ласкаво, ніби востаннє проникаючи своїм почуттям у кожну клітинку її тіла, запам'ятовуючи запах її шкіри, її стогін та тепло тіла. Він залишав свою душу, що здобула тіло, свою Енн. Випадок, який подарував Тіарові дочку, і допоміг змінити суть химера, якому передбачалося стати одним із найбільших тиранів галактики.
Вона ще відчувала на собі його дотик, коли вже стоячи у випускному ангарі, проводжала його очима на корабель химерів.
- Він навіть жодного разу не озирнувся, - прошепотіла вона зі сльозами на очах.
- Але ж він попрощався з усіма нами ще у спільній каюті! - промовив Лакур, зітхаючи.
- Ну чому мені так погано, Лакуре? - Енн обійняла брата, тихенько схлипнувши.
- Сьогодні всім не по собі, паршивий день, погана обстановка і на душі шкребуть мерзенні пазурі, - знову тяжко зітхнув Лакур.
- А ще навколо самі імперці, а ми серед них наче сире м'ясо, перев'язане яскравою стрічкою серед вовків, - пробурчав Жако.
- Так, хріново, - приєднався Мак, - а найгірше те, що ми тепер не знаємо, хто ми і навіщо ми. Ми як заморожені експонати із музею Правосуддя!
- Так, всі негайно припинили скиглити! Ми назавжди залишимося тими, ким ми є! Вільними, незламними авантюристами, сильними, спритними, сміливими, відчайдушними та веселими піратами, космічними волоцюгами! Імперці в нас цього ніколи не заберуть! – нарешті втрутився мовчазний Сеярін. - І якщо зараз нас накрило пітьмою, то завтра обов'язково проб'ється смуга світла, вказуючи потрібний курс. Ми ще сім'я! Ідіть краще виспіться як слід.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Дочка пірата, Лаванда Різ», після закриття браузера.