В нашій бібліотеці можна безкоштовно в повній версії читати книжку українською мовою "Вітіко" автора Адальберт Штіфтер. Жанр книги: Сучасна проза. Наш веб сайт read-books.club дає можливість читати повні версії улюблених книг на Вашому гаджеті (IPhone, Android) або комп’ютері абсолютно безкоштовно, без реєстрації та СМС.
якщо ми можемо посадити на імператорський трон найгіднішого, чому ми не можемо повалити найнегіднішого? Після цих слів вони зняли в батька корону з голови, стягнули перстень із пальця і скинули з нього пурпурову мантію. А він крикнув: Господи, я страждаю за гріхи своєї молодості. А от у вас посади месників немає, і вас спіткають кари як зрадників Господа. Посланці забрали клейноди в Майнц, і князі, священики та легати святого отця вимагали, щоб тепер прийшов імператор, покаявся й доброхіть зрікся своїх прав. Брат звелів привезти батька в Інґельгайм, князі і учасники з'їзду теж подалися туди. Вони погрожували батьку й казали, що він повинен доброхіть зректися влади. А батько запитав: якщо я це зроблю, чи матиму я потім спокій і безпеку? Відповів йому Ґебгарт, єпископ Констанцький, що був легатом святого отця: ні, ти доти не матимеш ні спокою, ні безпеки, поки не зізнаєшся, що блюзнив проти церкви та її голови. Батько сказав: тож зберіть із князів та священиків суд, нехай він розслідує і вирішує. А Ґебгарт казав далі: якщо не вирішиш цієї самої миті, ти будеш ув’язнений довіку. Батько відказав: а якщо я зізнаюсь і зречуся влади, ти тоді скасуєш моє відлучення? Ґебгарт сказав: я не маю таких повноважень. Батько йому у відповідь: хто слухає каяття, повинен мати змогу виправдовувати. Ґебгарт мовив: так, мабуть, учинить святий отець, якщо ти підеш на прощу до Рима і даси відшкодування. Після цих слів батько впав навколішки й заволав: задля ласки і милосердя небесного прошу вас усіх про лагідність і справедливість, а до тебе, Генріху, мій сину, я звертаюся з заклинанням: не ской наді мною найнегідніше і найогидніше. В багатьох князів текли сльози по щоках, Ґебгарт не відступався від своїх слів, Генріх, мій брат, не казав нічого й не дивився на батька. Тоді заговорив імператор: гаразд, я зрікаюся імперії і задовольню церкву, а згідно з заповіддю прощення рекомендую вам свого сина. Князі тоді одразу ще раз обрали і освятили мого брата як короля. Але батька не відпустили. Минув якийсь час, і він попросив Ґебгарта, єпископа Шпаєрського: дай мені якийсь маєток у твоїй єпархії, щоб я міг ходити на хори. Єпископ відмовив. Тоді батько подумав, що його життя в небезпеці, і спробував утекти, спроба виявилась вдалою. Він утік до Кельна, а звідти з нечисленним почтом пішов у Люттіх. По дорозі вони почули мисливські ріжки, назустріч їм виїхав зі своїми людьми герцог Лотаринзький, якого батько колись усував від влади, і сказав: ти був до мене дуже несправедливий. Батько відповів: тепер я шкодую і про це, і про інше. А герцог сказав: я буду коло тебе, бо ж тебе переслідують. І поїхав тоді з усіма своїми воїнами до батька в Люттіх. Тоді Кельн, Юліх та інші міста заявили, що вони за батька, і зібралося військо. Тоді мій брат послав вісника до батька, щоб смиренно привітати його і сказати, що він хоче з ним примиритися і відсвяткувати в нього в Люттіху Великдень. Батько відповів: я не довіряю тобі, я пішов на край імперії, щоб мати спокій, а ти лишайся далеко, тутешній народ неприхильний до тебе. Але мій брат пішов із військом на Люттіх, зазнав поразки і насилу врятував своє життя. Батько тоді оприлюднив листа, в якому написав: я скаржуся Господу і святим на страждання, яких я зазнав від церкви, але я підпорядкуюся їй і дам їй відшкодування, і отак не стане причини, через яку мій син воює проти мене, бо ж він, напевне, прагне лише влади. Мій брат знову зібрав військо і довго обступав облогою Кельн, аж поки голод і хвороби підточили там його військо. Тоді він лишив Кельн, знову зібрав людей і рушив проти Лотаринґії. Та якось приїхав до нього Буркгард, єпископ Мюнстерський, і сказав: твій батько, імператор, посилає тобі імперський меч, якого тоді не було в Бінґені, бо сьомого дня місяця серпня він помер у Люттіху. Він просив тебе, щоб ти поховав його і простив його людей. Але Генріх не поховав батька. Єпископ Люттіхський поховав батька по-християнському, але був змушений відкопати його, бо ж він помер відлучений від церкви. Тіло поховали тепер в неосвяченій землі на одному з островів річки Маас, і тільки один прочанин із Єрусалима молився і співав псалми над тілом. Потім згідно з волею мого брата батька помістили в кам’яний саркофаг і привезли в Шпаєр. Батьків слуга Еркенбальд хотів зі священиками і людьми поховати його в церкві Святої Діви Марії, яку збудував батько, але єпископ Шпаєрський не дозволив. Відтоді тіло лежало п’ять років в одній неосвяченій каплиці. Потім його поховали, і брат справив похорон. Відтоді він урядував як світський проводир християнського світу. Сьогодні день пам’яті про той день, коли після численних молитов Бог нарешті виявив милосердя й дав мені змогу цілковито простити брата за його гріхи проти батька. Тому сьогодні відслужили врочисту церковну відправу і я розповідаю про це. Та й брату моєму почасти явлено милосердя, і він мав змогу ще тут трохи спокутувати свою провину. Лоно його дружини виявилось неплідним, церква відлучила його, і він помер у зрілі літа від невеличкої виразки, що збільшувалась і забрала його. Німецька корона перейшла до саксонця Лотара. Ротгарт, архієпископ Майнцький, що мав прізвище Гартесберґ, помер за три роки після подій у Бінґені, Адальберт, єпископ Вормський, за два роки, Фрідріх, архієпископ Кельнський, що мав прізвище Ортенберґ, прожив ще понад двадцять років, але теж уже помер. Пішов на той світ і граф Майсенський, що так швидко набув цей титул, а його рід зазнав потім злигоднів.
Аґнеса замовкла, і тепер уже взяла слово мати Вітіко:
— Висока пані, не дозволяй цим сумним подіям зринати в твоїй душі, вони вже минули. Господь дозволив їм статися і судить за них. Подумай про теперішнє. Тебе шанують як одну з жінок, яка ще за свого життя стала святою, народ у цій країні свято зберігає пам’ять про твого чоловіка, і ти маєш розумних і порядних дітей. Імператор Лотар, той саксонець, помер, і пишнота німецької королівської корони тепер на голові твого сина Конрада, а за королівською короною прийде й імператорська корона. Новий міцний рід Гогенштауфенів буде прикрашений короною, і та корона прикрашатиме їх аж до часу, що лежить