Читати книгу - "Дочка пірата, Лаванда Різ"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
- Пора повертатися, - стримано промовила Енн, оглядаючись у пошуках свого дрока, відразу замкнувшись у собі, як тільки в його голосі почулося звинувачення.
У думках та переживаннях, вона навіть не помітила, як швидко вони дісталися сплячого «бронтозавра», хоча дорога назад зайняла хвилин тридцять. Весь цей час Енн мучилася від величезної кількості емоцій. Ображена нерозумінням, вона в той же час відчувала себе винною перед ним, її серце стискалося від жалю. Вона була така зла на нього, від цієї злості в неї навіть темніло в очах, але в той же час їй хотілося притулитися до нього. А ще, десь глибоко в серці, її мучило почуття провини перед Ілаєм, перед його пам'яттю, але в той же час душа вже тяглася до Зура, і не тільки душа, її тіло поводилося зрадливо по відношенню до її свідомості.
Біля корабля Енн зупинилася, зістрибнувши з дрока.
- Бувай, Зуре, - шепнула вона йому, обернувшись.
І вже біля самого люка, наздогнавши, він зненацька зупинив її, притиснувши до обшивки. Знову вона відчула його сильні владні руки та губи, які вимагали у неї відповіді. Але й Енн не могла контролювати те, що діялося з її суттю, вона цілувала його наче навіжена. …Поки це не зупинила кров, що хлинула у Зура з носа, злякавши її остаточно. Дивлячись на її розгублене обличчя вивчаючим поглядом, недбало стираючи кров, він прошепотів:
- Легко зруйнувати …складніше повернути до життя, - після чого він гірко посміхнувся, опустивши свої неймовірні вії, і розвернувшись, стрибнув на дрок, прямуючи у бік свого замку.
Але що було робити їй, коли вже ні про який спокій та очікування не могло йтися? Коли світ навколо дуже швидко змінювався, не збігаючись із її власними відчуттями? Коли сила, що увірвалася всередину, вивертала душу, перевертаючи її окремі частини навиворіт, змушуючи свідомість хаотично метатися, розриваючись між самою собою і собою іншою. І допомогти їй розібратися в цих думках не було кому. Енн розуміла, що тільки вона сама могла розглянути перед собою свою дорогу, а не йти за чужими підказками, навіть якщо вони були зроблені з найкращих побажань. Тому вона знову вчинила по-своєму, божевільно та непередбачувано. Прокравшись тихо на корабель, Енн зібрала деякі речі, трохи їжі, і не залишивши нікому жодного послання, стрибнула на дрок, попрямувавши до південних пагорбів.
…
- Чому ти так спокійно ставишся до цього?!! Пройшла майже ціла доба, а Енн так і не повернулась!!! - Зриваючись, втрачаючи терпіння, вигукнув Бун, розмахуючи руками перед Тіаром. - Ми ж не знаємо, де вона і чому вона не залишила нам повідомлення. Адже якби вона була із Зуром, як ти наївно сподіваєшся, то Енн напевно б вже дала про це знати! Якщо у вас в сім'ї це так прийнято, то зі мною так чинити не можна!
- Заспокойся, Буне. Якби з Енн щось трапилося, ми б про це вже дізналися від Зура, - втрутився Мак, - тому ми не бачимо в цьому трагедії, швидше за все, ти ж бачив учора, Зур вирушив слідом за нею.
- Ти не повинен так прив'язуватися до Енн, синку, - поклавши йому руку на плече, співчутливо промовив Тіар, - Я бачу, Буне, що вона займає в твоєму серці занадто багато місця, але ж ти розумієш, що вона не зможе тобі належати.
- Та йдіть ви до біса! - Відмахнувся Бун, - Так, я дорожу нею, але вона мені більше сестра, ніж будь-кому з вас! Енн дорога для мене людина і це нормально, що я хвилююся за неї. І не потрібно думати, що я ревную, це занадто обмежено та вузько з вашого боку! Якщо завтра ми не отримаємо від Енн ніякого повідомлення - я піду до Зура, навіть якщо вам на неї начхати!
- Е, не гарячкуй так, хлопче! - З образою заявив Лакур, - Тут якраз немає тих, кому начхати на нашу Енн! Я теж хвилююсь! Навіть наш холоднокровний Сеярін і той не в дусі, а ти кажеш начхати!!
Але й наступного дня не було ані Енн, ані жодних повідомлень від неї. Тому в зал Великої Ради через широко відчинені двері увійшло шестеро озброєних піратів на чолі з Буном, поставши перед правителем та купки його міністрів.
- Сподіваюся, ви наважилися перервати нараду з надто поважної причини? – роздратовано запитав Зур, кидаючи зверхній погляд на непроханих візитерів.
- Це дуже поважна причина, правителю Зуре, ми хотіли прямо зараз дізнатися, де наша сестра?! - голос Буна прозвучав так само холодно, впевнено, з підкресленою впертістю та внутрішньою силою, яка навіть читалася в цих зелених очах.
- Насамперед вирішуватимуться питання Химера, і тільки потім я зможу розглянути вашу проблему, і лише через мою лояльність до моєї прийомної сім'ї. А поки що я можу запропонувати вам набратися терпіння та почекати! - Він сказав це так, як і повинні були вимовляти великі правителі, які дивляться зі своєї висоти на своїх підданих, з поблажливою зарозумілою холодністю.
Але й брати з батьком не збиралися так просто здаватися, залишившись демонстративно чатувати під дверима зарозумілого химера.
…
- І? Я не зрозумів суті, ви пред’являєте мені якісь претензії?! - промовив Зур, змінюючи на ходу свій химерний образ на людський, залишаючи зал і прямуючи до своїх особистих апартаментів. - Та ви ніяк вирішили, що Енн ховається в мене? Це не так, її тут нема! Якщо бажаєте, можете переконатись! Отже, ви даремно втрачаєте свій та мій час.
- Досить корчити з себе придурка, Зуре! - глухим басом, нахмуривши своє огрубіле, перетнуте шрамом обличчя, промовив старий пірат, - нам відомо, що в тебе є загін особливого підрозділу, який спеціалізується на веденні спостереження за важливими персонами та об'єктами. І хто як не ти повинен знати, де перебуває друга половина твого сіпату, з ким пов'язане твоє життя. Я не повірю, що ти не захочеш дізнатися про кожен її крок, щоб тримати під контролем не лише життя, а й можливу спільну смерть. Але навіть якщо ти не знаєш, то ти, безперечно, можеш відчувати її! Де Енн, Зуре?!
Зур вислухав його з іронічною усмішкою, нахиляючи набік голову з властивим йому поблажливо-вивчаючим поглядом, всвердлюючись прямо в мозок.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Дочка пірата, Лаванда Різ», після закриття браузера.