Читати книгу - "Вибач та зрозумій, Катя Кірініна"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
— Вероніко, чи не могли б ви підійти? — дівчина дивиться на мене, але не може зрозуміти, що мені такого потрібно, що я вирішила до неї звернутися.
Взагалі, я не стерво і завжди спілкуюся з людьми привітно та ввічливо, принаймні намагаюся. Але Вероніка мені здається якоюсь награною чи що, тому з нею спілкуюся стримано та відсторонено.
— Так, звісно, вам потрібна моя допомога? — підходячи ближче, цікавиться помічниця.
— Ні, мені потрібна ваша чесна відповідь. Скажіть, — роблю навмисне паузу, щоб сфокусуватися на її обличчі та не проґавити підроблену емоцію, — у мого чоловіка є коханка?
Від такого несподіваного питання у Вероніки округлюються очі, і, переборовши розгубленість, вона швидко хитає головою.
— Ні, з чого ви це взяли?
Я вдивляюся їй у вічі та хочу зрозуміти: вона зараз бреше, чи намагається триматися розкуто? Зважаючи на все, дівчина просто шокована від мого питання.
— Просто запитала. Ви впевнені?
— Так, — твердо відказує вона. Кілька разів кліпає, але в цілому голос рівний.
— Добре, дякую, — підтискаю губи, даючи зрозуміти, що на цьому наша розмова закінчена.
Вероніці не доводиться щось пояснювати. Вона поправляє невидиму складку на своїй сукні й без зайвих слів прямує у зал до своїх колег.
Можливо, Андрій дізнається, про що ми з нею розмовляли, я навіть більше ніж впевнена у цьому, адже його віддана помічниця обов'язково поділиться цим зі своїм начальником, але мені чомусь байдуже.
Сподобався роздiл? Чесна оцінка допоможе авторові у написанні книги. АнонімноУвага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Вибач та зрозумій, Катя Кірініна», після закриття браузера.