Читати книгу - "Чорний дім"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
— Так, — каже Джек, тоді змінює тему: — Знаєш, ти здивував мене із цим записом «Слоббербоун». — Він узагалі не може назвати це піснею, коли головний вокаліст більшість тексту просто верещить, що є сили. — Непоганий.
— Здебільшого там звучить гітара, — каже Генрі, — почувши скупу оцінку Джека. — На диво, витончено. Зазвичай, найкраще, на що можна сподіватися, — що вона налаштована. — Він опускає вікно, висовує голову, як собака, а тоді ховає її назад. Не змінюючи тону, промовляє: — Місто огорнув сморід.
— Це туман. Він тягнеться і тягне за собою найсмердючіший запах річки.
— Ні, — прозаїчно відповідає Генрі, — це смерть, я відчуваю її запах. Ти, мабуть, також відчуваєш, але не носом.
— Я відчуваю її, — зізнається Джек.
— Поттер — не та людина.
— Думаю, ні.
— Той, кого бачив Рейлсбек, — Іудів козел.
— Я більше ніж упевнений, що той, кого бачив Рейлсбек, — Рибак.
Якийсь час вони їдуть мовчки.
— Генрі?
— Так точно.
— Що таке найкращий запис? Найкращий запис і найкраща пісня? — Генрі задумується щодо цього. — Ти розумієш, яке це неймовірне питання само по собі?
— Так.
Генрі ще трохи думає, а тоді каже:
— «Зірковий пил», мабуть, Хоуґі Кармайкла. А для тебе?
Чоловік за кермом подумки повертається до свого минулого, увесь шлях він повертається аж до шестирічного Джекі. Його батько і дядько Морґан були монстрами джазу; у його матері були набагато простіші смаки. Він пам’ятає, як вона безкінечно прокручувала одну й ту саму пісню влітку в Лос-Анджелесі. Вона сиділа, дивилась у вікно і курила. Хто ця леді, мам? — запитує Джекі, і його мати відповідає: Петсі Клайн. Вона загинула в авіакатастрофі.
— «Божевільні руки», — каже Джек, — у виконанні Петсі Клайн. Написана Ральфом Муні та Чаком Сілсом. Це найкращий запис. Це найкраща пісня.
Решту дороги Генрі не говорить жодного слова. Джек плаче. Генрі чує запах його сліз.
А тепер давайте глянемо на ситуацію ширше, як полюбляють казати політики. Ми просто вимушені, тому що події починають розвиватися. Шнобель і решта Грізної П’ятірки заїжджають на автостоянку поліційного відділку Френч Лендінґа із Самне-стрит. Дейл, Том Лунд і Боббі Дюлак, що зодягнені в кевларові бронежилети, припарковуються на дорозі перед «Лаккі», оскільки Дейлу треба багато вільного місця, щоб якомога ширше відчинити задні двері і якомога швидше посадити Поттера в автомобіль. Діт Джесперсон і Денні Чеда відгороджують жовтою поліційною стрічкою № 314 у готелі «Нельсон». Щойно вони це зроблять, то мають привезти Енді Рейлсбека і Морті Файна до поліційного відділку. У поліційному відділку Ерні Теріолт телефонує працівникам поліції штату Брауну і Блеку, які приїдуть уже після всього… і навіть якщо вони образяться за це, то нічого страшного. У «Сенд Бар» Тенсі Френо з мертвими очима перебиває «Волфлаверс», витягши музичний автомат із розетки.
— Усі, слухайте мене! — кричить вона не своїм голосом. — Вони впіймали його! Вони впіймали дітовбивцю, цього сучого сина! Його звати Поттер! Вони повезуть його до Медісона сьогодні ж, іще до півночі. Якщо ми нічого не зробимо, то якийсь розумний адвокат змусить випустити його ще до наступного понеділка. ХТО ХОЧЕ МЕНІ ДОПОМОГТИ ЦЬОМУ ЗАВАДИТИ?
Якусь мить — тиша… а тоді — ревіння. Половина обкурених, половина п’яних постійних відвідувачів «Сенд Бар» знають точно, як цьому завадити. Тим часом Джек і Генрі, не зменшуючи швидкості та ігноруючи густий туман, звертають до автостоянки перед поліційним відділком і зупиняються позаду мотоциклів Грізної П’ятірки, які вишикувалися в рядок з обох боків «Фет Боя» Дока. Стоянка швидко заповнюється, здебільшого приватним транспортом полісменів. Поголос про підготовку арешту поширився, як вогонь сухою травою. Усередині один із членів команди Дейла — нам не потрібно перейматись, хто саме, — кладе на місце синій мобільний телефон, з якого Док телефонував, коли вийшов із «Лаккі». Цей коп схопив його і пірнув у комірчину, на дверях якої напис «ЗБЕРІГАННЯ РЕЧОВИХ ДОКАЗІВ».
У готелі «Оак Трі», де він поселився від початку справи Рибака, Венделл Ґрін, сердитий і п’яний. Незважаючи на три подвійні віскі, його шия досі болить від того, що йолоп байкер зірвав з неї камеру, а нутрощі болять від удару йолопа Голлівуда. Але найбільше постраждали його гордість і гаманець. Сойєр приховав докази, це такий же безперечний факт, як те, що лайно липне до ковдри. Венделл на півдорозі до того, щоб повірити, що Сойєр — це і є Рибак… але як він зможе це довести, якщо в нього тепер немає знімків? Коли бармен каже, що до нього телефонують, Венделл ледь стримується, щоб не сказати, щоб той запхав собі цей дзвінок у задок. Але він професіонал, чорт забирай, професійний яструб новин, тож іде до бару і бере слухавку.
— Ґрін, — бурчить він.
— Привіт, йолопе, — говорить коп по синьому мобільному телефону.
Венделл ще не знає, що розмовляє з копом. Для нього це лишень якийсь упир, що краде його дорогоцінний час.
— Хочеш надрукувати хороші новини для різноманітності?
— Хороші новини не сприяють продажу газет, мій друже.
— Ця буде. Ми впіймали вбивцю.
— Що? — незважаючи на три подвійних, Венделл раптом стає найтверезішою людиною на планеті.
— Я незрозуміло сказав? — абонент позитивно зловтішається, але для Венделла Ґріна це вже не має значення. — Ми впіймали Рибака. Не кретини з ФБР — ми. Його звати Джордж Поттер. Йому ледь за сімдесят, колишній будівельник, пенсіонер. У нього були «полароїди» всіх трьох мертвих дітей. Якщо поквапишся, то, можливо, будеш тут, щоб зробити фотографії, коли Дейл заводитиме його всередину.
Ця думка — ця блискуча можливість — вибухає в голові Венделла Ґріна, неначе феєрверк. Таке фото може коштувати в п’ять разів більше, ніж фото тіла маленької Ірми, оскільки воно може зацікавити серйозні журнали. І телебачення! А якщо хтось застрелить виродка, коли «Маршалл Ділан» буде заводити його всередину. Враховуючи настрої в місті, таке цілком можливо. У пам’яті Венделла спливає яскравий епізод, як Лі Харві Освальд хапається за живіт і передсмертно розтуляє рот.
— Хто це? — не задумуючись питає він.
— Триклятий дружній полісмен, — каже голос на іншому кінці й вибиває.
У таверні «Лаккі» Петті Лавлесс розповідає всім присутнім (старшим, ніж натовп у «Сенд Бар» і не таким зацикленим на речовинах, що сильніші за алкоголь), що вона
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Чорний дім», після закриття браузера.