Читати книгу - "Ангельський вибір, Дар’я Дзвін"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
Енергія міс Дороті зникла, а потім вона невдоволено пробурчала:
— Я не втручаюся в життя людей і небес, якщо не вважаю це за потрібне, і непідвладна вашим законам. Таке моє право.
— Але у разі небезпеки чи загрози миру, ви повинні повідомити про це архів, — наполягав Нейтан. — Неконтрольований ангел другого покоління, який з невідомих причин сховався від їхнього відома, несе реальну загрозу.
Міс Дороті на секунду здригнулася, після чого простягла:
— Принциповий вартовий, захисник закону та меч правосуддя. Твоя відданість справі і віра вражають, — вона пирхнула, — але всьому приходить кінець. І твоя віра скоро похитнеться. Головне — не зраджуй себе, але й не вір сліпо законам.
Нейтан наїжачився і щільно стиснув щелепу. Він, як і я, розумів, що кожне слово міс Дороті це не пусте місце.
Воно несе в собі таємний зміст.
— Я сам розберуся зі своєю вірою, — похмуро відповів він.
— Я знаю закони, — не звертаючи на нього уваги, продовжила жінка похилого віку. — Але так вирішила доля. Я служу не архангелам, а їй і Творцю. Все йде своєю чергою.
Крісло-гойдалка дратівливо поскрипувало, похитуючись то вперед, то назад.
— Чому ви навчали Хейлі і з якою метою? — задав питання демон.
Він теж почав говорити з нею на «ви», що було несподівано з його поведінкою.
— На перше запитання вона сама вам уже дала відповідь. — Літня жінка повернулася до в'язання.
Їй знову вдалося застати мене зненацька. Міс Дороті могла бачити минуле, а значить і нашу розмову. Схоже, їй було підвладне все: час, місце, люди, ангели, демони. Це сила, що не піддається сприйняттю. Вона лякала своїми можливостями та величчю, але при цьому робила її майже священною. Все інше в порівнянні з цим було лише дитячим фокусом.
— А на другий? — підняв брову демон.
— Мета — неправильне слово. Деякі речі просто мають статися. До того ж дівчинка всьому навчалася сама.
Ейден хмикнув.
— Відчувати емоції людей та тварин вона теж сама навчилася, будучи дитиною? Ви лише направили її в потрібну сторону?
То тілу міс Дороті знову пройшло дрібне тремтіння.
— Твій язик і розум гострий, як лезо, а гординя велика, як океан. Будь обережним із цим. — Старенька незворушно орудувала спицями та нитками. — Ти хочеш те, що сам же відштовхуєш. Гордість і впертість — ось твої справжні вороги.
На обличчі демона заходила жовна, але воно не втратило хижу напівусмішку.
— Боюся, що це вже не ваша справа.
— Ти пізнав багато лиха для своїх років, втім, як кожен із нас. Доля дала тобі шанс, а ти продовжуєш його цілеспрямовано руйнувати. — Вона похитала головою і підсумувала: — Дурень.
Обличчя Ейдена стало ще страшнішим. Він пропалював жінку таким поглядом, яким зазвичай дивляться на людину перед тим, як відірвати їй голову. Я не знала, чого від нього чекати і на що він здатний. Ніби ненароком, підійшла до міс Дороті і стала так, щоб загородити її від злих шоколадних очей.
— О, я далеко не дурень. — Від його оманливо-солодкого голосу у мене волосся стало дибки. — Особливих страждань не помітив, як і шанс долі. Ви вірні їй, чи не так? О, ні, стривайте. Інше питання, — демон зробив театральну паузу. — Що змусило вас, спостерігачку, яка зреклася соціуму, людських і небесних турбот, протягом сімнадцяти років няньчитися з бідним ангелятком, якому якимось дивом успішно вдавалося ховатися весь цей час від усього божественного світу? Стільки років… І ось тільки тепер її виявили. Чи не дивно? Як і її народження. Як і те, що до її виховання доклала руку єдина у своєму роді спостерігачка, про яку нічого не чули ще від початку створення світу. Чи не знаходите зв'язок? Аж надто багато збігів. Таких два унікальних екземпляри могла звести докупи лише доля. — Він зневажливо пирхнув. — Ах так, це ж і є ваша покровителька.
Натяки Ейдена були більш ніж прозорі. Він явно дав зрозуміти, що вважає міс Дороті причетною до того, що мене не забрали ангели при народженні. Також він звинуватив її у тому, що вона навмисно ховала мене від божественних істот.
— Ви ж чудово знали, що з нею станеться, як і те, куди переїде її опікун після народження немовляти. Давно ви тут обжилися і чекали на цей момент? Будинку, по його зовнішньому вигляду, майже сотню років.
Старенька перестала в'язати і похмуро дивилася перед собою.
— Заперечення не допоможе тобі, дурне дитя, — розсердилася вона. — Охолонь і поглянь правді в очі. Гнів, заздрість і ненависть роблять тебе сліпити. — Не повертаючи голови в його бік, міс Дороті запустила в нього дві спиці. Вони під різними кутами полетіли йому в обличчя, а коли до зіткнення залишалося не більше сантиметра, вдарилися один об одного і розлетілися в різні сторони. Це сталося так швидко, що навіть демон із вартовим не зуміли вчасно відреагувати та зупинити спиці.
Ейден глянув на підлогу, куди вони приземлилися. Його обличчя не виражало жодної емоції.
— Цаніт, — констатував він. — А ви завжди напоготові.
— Як близько вони були до тебе, так близько ти — до провалу, — сердито промовила старенька. — У тебе є лише один шлях, який приведе тебе до бажаного, а інші — до швидкої смерті та провалу. Вирішуй сам, дурень. Я не підкоряюся вашим правилам, а роблю те, що вважаю за потрібне. Творець доручив мені доглядати за світом. Тільки його волю я виконую і не зобов'язана звітувати перед вами. Я вже дала достатньо інформації, щоб ви рухалися далі і не турбували мене своєю присутністю. А тепер йдіть, поки моє терпіння не зникло!
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Ангельський вибір, Дар’я Дзвін», після закриття браузера.