Читати книгу - "Дочка пірата, Лаванда Різ"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
Група патрульних помітила дівчину, яка поспішала їм на зустріч, у суворій сірій уніформі, але з напрочуд гарними сірими виразними очима. Коли вона простягла до Ілая руки, на її обличчі відобразилася така ніжна зворушливість, що закоханого офіцера навіть статут вже не зміг зупинити. Він міцно обійняв дівчину на очах у своїх товаришів по службі.
- Я така рада, що з тобою все гаразд, - прошепотіла вона.
- Ось це і є Енн! - Промовив її Ілай, розтискаючи обійми.
Пілоти посміхнулися, не в змозі інакше зреагувати на її милу безпосередність, яка тим не менш приховувала такий впевнений героїзм.
- Енн! – простягла вона руку кучерявому худорлявому хлопцеві.
- Едвард! - Усміхнувся він, потискуючи її долоню.
- А я Джим! – виблискуючи білозубою посмішкою, простягаючи широку долоню, промовив високий чорношкірий пілот.
- Кевін Такер! Борт 10 схиляється перед дівчиною асом! - потиснув її руку смаглявий кароокий пілот, чимось віддалено схожий на Зура. Вона навіть перестала посміхатися, з сумним подивом розглядаючи його обличчя. Але це був не Зур. І серце занило ще дужче.
- Джон! - Привертаючи її увагу, промовив найстарший з них, кремезний пілот зі стажем.
- Рада познайомитись з усіма вами! Тепер будучи на зв'язку, я чітко уявлятиму з ким маю справу. Дуже рада, що всі живі! - Знову весело посміхаючись, промовила Енн.
- А Ларі який радий! - кивнув Джим. – До речі, через шлюзи увійшов піратський корабель. Ходімо, хлопці, зустрінемо нашого бійця! О, сюди навіть прямує старий Пруст!
- Хвалю за мобільність та чітке виконання наказів, бійці! – владно та голосно звернувся до них генерал.
- Служимо Імперії! - хором відповіли пілоти, віддаючи честь.
Генерал простягнув Енн мішечок із золотими таланами:
- Підтверджуйте свою клятву та заберіть нашого пілота. Я обіцяю, що пірату дадуть спокійно піти.
- Без жодних фокусів? Без електромагнітного аркана та гарпунного радіомаяка? - З найсерйознішим виглядом сказала Енн, не зводячи підозрілого погляду з генерала.
– Слово офіцера!
Енн спустилася на випускну доріжку та підійшла до вхідного люка піратського корабля. Пілоти залишилися спостерігати на відстані, знаючи, що у будь-якому разі снайпери триматимуть пірата під прицілом. Люк повільно відчинився і звідти не поспішаючи, перевальцем вийшов вже немолодий пірат у стьобаній шкіряній куртці та потертих старих штанях.
– Я принесла грошію. - Простягаючи йому мішечок, спокійно промовила Енн. Пірат потягнувся за ним, але раптом схопивши її руку, він перевернув її зап'ястям вгору, де було видно її тату.
- Не знав, що діти піратів вже служать імперським псам, – сердито пробурчав він, переводячи свій тяжкий погляд на дівчину. - Як твоє ім'я, сороко?
- Мене звуть Енн … я дочка Тіара. І я служу насамперед собі. А що я тут роблю тебе не стосується. Де хлопець? - грубо вириваючи руку кинула вона.
Пірат розвернувся, витягаючи з-за рогу зв'язаного пілота.
- Ось, тримайте. Але як я зможу бути впевненим, що мене звідси випустять?
- Ти мене дивуєш?! - З викликом кинула дівчина, - Втрачаєш нюх, бродяго? Пірат без ризику, все одно, що птах без крил! Я дала тобі слово. Ризикни та перевір!
Старий пірат шумно зітхнув, жуючи залишок недопалку. Він зміряв уважним поглядом беззахисну дівчину, та, нарешті, підштовхнув до неї врятованого пілота. Його короткий кивок повідомив про те, що угода відбулася. Щойно Ларі опинився біля Енн, і люк піратського корабля зачинився – випускні шлюзи подали сигнал до старту. Генерал тримав своє слово. Нарешті, полегшено зітхнувши, Енн подивилася на молодого пілота.
- Привіт, Ларі. Я ж говорила, слухай мене, і все буде добре! - Промовила вона, розв'язуючи йому руки.
Коротко стрижений, ще зовсім юний солдат, підняв на неї свої бурштинові очі, і Енн відчула в цьому погляді навіть не вдячність, це була відданість. Втомлено посміхнувшись, він щиро промовив:
- Напевно, у світі більше не буде людини, яка тепер слухатиме тебе так, як я. Я досі намагаюся усвідомити, що народився вдруге.
- А матір'ю йому тепер ти будеш! – підходячи до них, добродушно промовив Ілай.
Цей випадок став початком її кардинальної зміни стосовно самих імперців. Вона намагалася дізнатися та зрозуміти цих людей. І деякі з них ставали для неї друзями, добрими товаришами. Люди тягнулися до неї, і не тільки через те, що вона зарекомендувала себе як найкращий оператор військової бази «Аватар-4», просто своєю веселою вдачею Енн сильно виділялася в їхньому розміреному, прагматичному, упорядкованому статутом та правилами житті. А Енн прагнула до того, щоб її сприймали як легку, життєрадісну, веселу, оптимістичну, впевнену та добросердну людину. На її обличчі завжди була посмішка, щаслива чи підбадьорлива. У неї завжди для кожного знаходилося тепле слово або жарт, або іронічне зауваження. І все це тому що вона не хотіла, щоб хоч хтось знав, як болить її серце. З тієї самої хвилини, як вона покинула Зура, чорна в'їдлива туга невпинно гризла її жіноче серце, а те, що залишалося від цього серця, намагалося любити та зробити щасливим Ілая.
Тільки за їхнім столиком у харчоблоці, за сніданком, за обідом чи вечерею, коли дозволяв режим вахти – збиралося найбільше людей. І тільки там чувся щирий сміх, гаряче обговорення, суперечки, жарти, завжди, коли там була Енн. Пілоти підрозділу, яким тепер командував Ілай, не могли не потрапити під силу чарівності цієї дівчини. Незважаючи на те, що всі вони були різними, до кожного вона могла знайти підхід, підібрати потрібне слово, іноді їй вистачало навіть погляду або лише посмішки. Тепер не один лише Ілай впевнено вирушав на завдання, тепер весь прикордонний підрозділ патрульних був впевнений - Енн проведе їх навіть по мінах! Усі …крім Буна, якого генерал Пруст, із властивим йому сарказмом, відмовився переводити до іншого підрозділу. Бун Четмен ніс службу під командуванням його колишнього друга Ілая Боша, терплячи страждання свого ображеного самолюбства, перетворившись на гордого одинака. Лише зрідка проходячи з тацею повз столик, де сиділа весела компанія, серед якої була Енн, Бун зустрічався з нею поглядом, обдаючи її своєю холодною зневагою, а вона посилала йому свою незмінну іронічну усмішку, знаючи, що це найбільше діє йому на нерви. І весь підрозділ знав, що Бун не виносить Енн, кохану дівчину Ілая, а вона не шанує Буна. І виліт на завдання для нього був справжнім катуванням, бо йому теж доводилося слухати її голос.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Дочка пірата, Лаванда Різ», після закриття браузера.