Читати книгу - "Стів Джобс"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
— То було прекрасне місце, - мрійливо говорив він. — Усі ці успішні у сфері високих технологій люди приходили туди. Навіть Стів Джобс.
Сімпсон була приголомшена.
— О так, він приходив до нас. Він дуже милий хлопець і давав щедрі чайові, - додав її батько.
Мона Сімпсон ледь не закричала: «Стів Джобс — це твій син!».
Коли їхня зустріч завершилася, вона відразу зателефонувала Джобсу з вуличного телефонного автомату у кафе Espresso Roma у містечку Берклі. Додаючи жару до своєї особистої та сімейної драми, він приїхав із Лізою, яка на той час училася у початковій школі і жила зі своєю матір’ю Крісанн. Коли вони всі зібралися в кафе, було вже близько десятої вечора, і Мона заходилася розповідати. Зрозуміло, що Джобс був вражений, коли вона згадала ресторан біля Сан-Хосе. Він пам’ятав, як був там, і навіть пригадав зустріч із чоловіком, який, як виявляється, був його біологічним батьком.
— То було так дивно, — говорив він пізніше про це одкровення. — я був у ресторані кілька разів і пригадую власника. Це був лисуватий сирієць. Ми неодноразово тиснули один одному руки.
Та, незважаючи на це, у Джобса не виникло бажання побачити його.
— Тоді я вже був багатою людиною і не довіряв йому, бо гадав, що він мене може шантажувати або розказуватиме про це у пресі,
— згадував Стів. — Я попросив Мону не розповідати йому про мене.
Вона зголосилася, але за кілька років після того Джандалі дізнався, що про його спорідненість із Джобсом згадували в Інтерне-ті. (Якийсь блоґґер виявив, що Сімпсон указала у довіднику, що Джандалі є її батьком, і зіставивши «один і один», здогадався, що він також мусить бути і батьком Джобса.) На той час Джандалі був одружений учетверте і працював менеджером із постачання напоїв та наїдків у готелі «Бумтаун ризорт» і у казино на заході від міста Ріно, що у штаті Невада. Коли він із його новою дружиною Росіпь якось приїхали до Мони в гості, він зачепив цю тему.
— То що це там за історія зі Стівом Джобсом? - він запитав.
Вона підтвердила правдивість інформації, але додала, що, здається, Джобс не зацікавлений у їхній зустрічі. Скидалося, Джандалі приймає це.
— Мій батько - уважний і чудовий оповідач, але дуже пасивний,
- казала Мона. - Він ніколи навіть не намагався зв’язатися зі Стівом.
Свій пошук батька Сімпсон перетворила на новий роман «Утрачений батько», який опублікувала у 1992 році. (Джобс переконав Полу Ренд, яка розробила логотип для комп’ютера NeXT, створити дизайн обкладинки для книжки, але, як говорила Сімпсон, «він був жахливий, і ми так його і не використали».) Вона також знайшла членів родини Джандалі у сирійському місті Гоумс та в Америці і в 2011 році писала про своє сирійське коріння. Посол Сирії у Вашингтоні влаштував вечерю на її честь і запросив свою двоюрідну сестру та дружину, які жили у Флориді, але часом навідувались у Вашингтон.
Сімпсон гадала, що Джобс із часом захоче зустрітися з Джандалі, але час минав, і він виявляв усе менше й менше у цьому зацікавленості. У 2010 році, коли Джобс і його син Рід пішли на святкову вечерю з нагоди дня народження Сімпсон до неї додому в Лос-Анджелесі, Рід деякий час роздивлявся світлини свого біологічного дідуся, а Джобс просто проігнорував їх. Його також не цікавило його власне сирійське походження. Коли тема Близького Сходу виникала у розмовах, це його зовсім не захоплювало і не викликало сильних реакцій навіть тоді, коли про Сирію заговорили навесні 2011 року у контексті арабських повстань.
— Я не думаю, що хтось знає, що саме ми маємо там робити, — відповів він на моє запитання, чи адміністрація Обами повинна більше втручатися у справи Єгипту, Лівії та Сирії. - Ви в дупі, якщо ви знаєте, і ви в дупі, якщо не знаєте.
Втім, Джобса пов’язували дружні стосунки з його біологічною матір’ю Джоан Сімпсон. Протягом багатьох років вона і Мона часто відзначали Різдво вдома у Джобса. Ті візити були приємними, але й емоційно виснажливими. Часто Джоан починала ридати, говорити, як вона його любить, і вибачатися за те, що покинула колись. Та Джобс запевняв її, що все вийшло на краще.
— Не переймайся, у мене було чудове дитинство! Все склалося добре, — якось сказав він їй під час святкування Різдва.
Ліза
А от дитинство Лізи Бреннан було далеко не чудовим. Коли вона була маленькою, батько практично ніколи не навідував її.
— Я не хотів бути батьком, то й не приходив, — пізніше говорив Джобс з легким жалем у голосі.
Та інколи він пригальмовував. Якось, коли Лізі було три роки, Джобс проїжджав повз дім, який він купив для неї і Крісанн, і вирішив зупинитися. Ліза не знала, хто він такий. Він сидів на ґанку і, не заходячи до будинку, розмовляв із Крісанн. Така сцена повторювалася раз чи двічі на рік. Джобс приїздив без попередження, трішки обговорював вибір школи для Лізи й інші питання, а потім їхав геть у своєму «Мерседесі».
Та коли у 1986 році Лізі виповнилося вісім років, ці візити почастішали. Джобс більше не знаходився під тиском створення Macintosh і вже не був у постійній боротьбі за владу зі Скаллі. Він став спокійнішим, дружнішим, і його офіс розташовувався у Пало-Альто — у місцині, неподалік якої жили Крісанн із Лізою. А коли Ліза навчалася у третьому класі, стало очевидним, що вона - розумна й артистична особистість, яку виділяли вчителі за її писання. Дівчинка була сміливою і жвавою й непокірливим характером трішки походила на батька. Вона також була схожа на нього вигнутими бровами та легкою незграбністю, притаманною вихідцям із Близького Сходу. Якось, на здивування своїх колег, він привіз Лізу до свого офісу.
— Подивися на мене! - заверещала вона і колесом пройшлася коридором.
Довготелесий і товариський інженер NeXT Аві Теванян, який став
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Стів Джобс», після закриття браузера.