Читати книгу - "Стів Джобс"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
Коли Джоан заспокоїлася, то розповіла Джобсу, що у нього є сестра - Мона Сімпсон, - яка саме починає свою кар’єру прозаїка на Мангеттені. Досі вона не казала Моні, що у неї є брат, але того вечора зателефонувала їй і повідомила новину, чи то пак частину новини.
- У тебе є брат, він чудовий і знаменитий, і я привезу його до Нью-Йорка, щоби ти з ним познайомилася, — говорила вона у слухавку.
Мона тоді саме ніяк не могла закінчити роман про свою матір та їші мандри з Вісконсина до Лос-Анджелеса «Тільки не тут». Ті, хто прочитають роман, не здивуються, що Джоан так дивно повідомила Моні новину про її брата. Вона відмовилася говорити, хто він, лише сказала, що раніше він був бідним, але потім розбагатів, був привабливим і відомим, у нього довге темне волосся і він живе у Каліфорнії. Тоді Мона працювала у Paris Review — літературному часописі Джорджа Плімптона, редакція якого розташовувалася на першому поверсі його будинку біля ріки Іст-Рівер на Мангеттені. Вона та ії співробітники почали гадати, хто може бути її братом. Може, Джон Траволта? Ця версія їм подобалася найбільше. Інші актори також були привабливими кандидатами. За хвилю хтось таки сказав, що, можливо, це «хтось із тих юнаків, які вигадали комп’ютер Apple», але ніхто не міг згадати їх імен.
Зустріч брата й сестри відбулася у коридорі готелю «Сент-Регіс».
— Він був таким прямим і милим, просто звичайний хороший хлопець, - пригадувала Мона.
Вони с Джоаною посиділи кілька хвилин, погомоніли, а потім він запросив свою сестру на прогулянку — лише вони вдвох. Джобс був вражений, що у нього тепер є сестра, та ще й така схожа на нього. Вони обоє віддавалися своїй творчості, переймалися навколишнім середовищем, були чуттєвими, але сильними. Прогулюючись, вони помічали одні й ті ж архітектурні деталі і говорили про них навипередки.
— Моя сестра — письменниця! - бурхливо розповідав Джобс своїм колегам у тільки-но про це дізнався.
Плімптон влаштував вечірку на честь роману «Де завгодно, але не тут» в кінці 1986 року, і Джобс полетів до Нью-Йорка, щоби супроводжувати туди Мону. Вони надзвичайно зблизилися, хоч їхня дружба не була позбавлена непорозумінь, ураховуючи те, ким вони були і яким чином потоваришували.
— Спочатку Мона була не в захопленні від моєї появи у ії житті, і їй не подобалося, що її мама настільки прикипіла до мене емоційно, — говорив він згодом. — Та ми взнавали один одного більше і з часом стали справжніми друзями, і вона — моя родина. Не знаю, що робив би без неї. Не можу собі уявити кращої сестри. Ми з моєю звідною сестрою Петті ніколи не були такими близькими.
Мона також глибоко прив’язалася до брата й іноді аж надто піклувалася про нього. Та згодом вона напише про нього гострий роман «Такий, як усі», у якому з неприємною точністю змалює його примхи.
Одна із тих речей, через яку вони сварилися, був ії одяг. Мона вдягалася, як бідний прозаїк, і він сварив ії за те, що вона не носить «надто спокусливого» одягу. Якось Джобсові коментарі так дістали Мону, що вона написала йому листа: «Я молода письменниця, і це моє життя, і, взагалі-то, я не збираюся бути моделлю». Він не відповів. Але за деякий час на її адресу прийшла посршка від японського дизайнера одягу Іссі Міяке, чий абсолютно технологічний стиль зробив митця улюбленцем Джобса.
- Він ходив замість мене по магазинах, — згадувала Мона, — і обирав чудові речі, які були мого розміру і надзвичайного кольору.
Був один брючний костюм, який подобався йому найбільше, тож у пакунку в результаті опинилися три ідентичних костюми.
- Я і досі пам’ятаю ті перші костюми, які прислав Моні, — говорив він. — То були лляні верхні частини костюму і штани, і все такого сіро-зеленого кольору, який так пасував її рудуватому волоссю.
Загублений батько
Піц враженням віц зустрічі з братом Мона Сімпсон захотіла знайти свого батька, який залишив їх, коли дівчинці було лише п’ять років. Відомі письменники Мангеттену Кені Аулета і Піка Піледжі познайомили її з поліцейським на пенсії, який мав власну детективну агенцію.
- Я віддала тому детективові всі заощадження, що мала, - пригадувала Сімпсон. - Але він нічого не виявив.
Потім вона знайшла ще одного приватного детектива у Каліфорнії, який міг знайти адресу Абдулфатти Джандалі у Сакраменто через пошук у відділі автотранспортних засобів. Сімпсон повідомила про це братові і прилетіла з Нью-Йорка, щоби побачитися з чоловіком, який був їм батьком.
Джобса зовсім не цікавила зустріч із ним.
- Він не поводився зі мною добре, — пізніше пояснював. - Я не маю нічого проти нього, я радий, що живий. Але що найбільше мені не подобається - це те, що він не поводився добре і з Моною. Він покинув її.
Хоча Джобс і сам покинув свою нешлюбну доньку Лізу і зараз намагався відновити їхні стосунки, проте це зовсім не пом’якшило його ставлення до Джандалі. І Сімпсон поїхала до Сакраменто сама.
- Зустріч була вражаючою, — пригадувала Сімпсон.
Вона знайшла батька у невеличкому ресторані, в якому він працював. Здавалося, Джандалі приємно бачити їі, але йому було байдуже, як вона живе. Вони проговорили кілька годин, і він розповів, що після Вісконсина покинув навчання і пішов у ресторанний бізнес.
Джобс попросив Мону при зустрічі з батьком не згадувати його
— так вона і зробила. Та у якийсь момент Джандалі мимохідь сам згадав, що у них з їі матір’ю була ще одна дитина до того, як народилася Мона, і це був хлопчик.
— Що з ним трапилося? - запитала вона.
— Ми ніколи вже не побачимо його, — відповів він. - Та дитина зникла.
Сімпсон вжахнулася, але промовчала.
Інше дивовижне одкровення трапилося,
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Стів Джобс», після закриття браузера.