Читати книгу - "Вники, Міхал Шьмеляк"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
– Гаразд, посміялися, а тепер викладай, що там в тебе є.
– Отака мені плата? Я ризикую своєю шиєю заради тебе, ризикую своєю кар’єрою у фірмі, можливо, навіть посадою у Ватикані, і, напевно вже, піднесенням на вівтарі, а ти так зі мною?
– Кацпер, у мене був важкий день. До розкладу потрапило навіть мертве тіло.
– У мене теж було, то й що?
– Похорон?
– І який! Найбільшого виродка в долині нарешті поховали, на радість його родині та сусідам. А як
вони плакали, довбані лицеміри, як билися в груди, цирк. Так що не випендрюйся, гаразд?
– Мої шанування. Заплатили хоч добре?
– Ба! Сумніваєшся в моїх торгових здібностях? Я казав, що не буду ховати сволоту, бо він... Ну, сволота. Так сусіди додали якусь копійку, мабуть, боялися, щоб сволота не встала з труни і знову не почала
гасати по селу. Це були чудові похорони, я з радістю поховав би його знову. Збираю на новий мотоцикл.
– Гаразд, досить цього богохульства, Кацпейро, викладай те, що маєш.
– Ну, я тобі скажу, мій любий, що ти, мабуть, шукаєш гриби, а вліз у лайно.
– Чудова алегорія.
– Заєбиста. Я щойно вигадав. Так ось, подзвонив я туди-сюди. І тут мені хтось подзвонив.
– Інформатор?
– Заєбатор, курва. Сам довбаний Кардіналі Кретиналі.
100
Так в семінарії називали кардинала Бєшинського, який, очевидно, після кількох років перебування в
Римі майже забув рідну мову і захоплювався латинськими сентенціями.
– Твоя латина, Kацперчику…
– До біса латину. Подзвонив секретар нашого улюбленого кардинала, хай Господь вічно світить над
його душею.
– Помер?
– Ні, але Господь має вічно світити такій святій людині, він – сонце нашої нації.
– Чого він хотів від тебе?
– Косма, ти ж знаєш, що він нічого не хотів, нічого не питав, просто попиздіти. Але як часто секретар
найголовнішого кардинала в цьому оплоті християнства дзвонить сільському пароху? Як кажуть, розумний
без слів зрозуміє, а дурному і доповіді мало.
– Якийсь інформатор продав тебе, — сказав Косма.
– Напевно. Сподіваюся, хоча б за хороші гроші. Якщо хтось збирається торгувати моєю дупою, то
нехай це буде пристойна сума. Як каже Пудзяновський44: свою дупу дешево не продам.
– Шкіру.
– Кожен торгує тим, на що є попит. Ad rem (Але ж до речі). Це попередження для тебе, що це не
просто якась локальна справа, ти викликав інтерес на верху і на самій вершині гір.
– Я сподівався, що до цього не дійде.
– У тебе все це з чимось асоціюється?
– Так. Переконливо підтверджує одну теорію.
– О, чорт, я прислужився добру. Але це не все.
– Мене вже трясе від піднесення.
– Хотів би це побачити. Слухайте уважно, тому що я не буду повторюватися. Отець Пьотр
Дембіцький вже міняв парафію один раз. Нібито як нормальна ротація, після двох років, але парох, у якого
він проживав, особисто поїхав до свого єпископа, щоб організувати переведення. І тут, повіриш ти мені чи ні, це зайобистий збіг обставин. Він був вікарієм у такому маленькому містечку, як Волчин на Мазурах. І так
склалося, що у мене там є друг з мотоклубу. Класний хлопець, але лається страшне.
– Теж священик?
– Ні, порядна людина, механік. Я запитав, і виявилося, що наш попик побив якусь жінку. І головне, барабанний дріб, повію.
– Повію.
– Ну, я ж це і кажу. Він поясняв, що пішов, щоб навертати дочок Коринфа, але одна з них хотіла
почастувати його газом, бо вважала збоченцем. Так він їй, нібито для самозахисту, приєбав, а вона була
зовсім іншої думки.
– Це пасує до головоломки.
– Як там і було. А продовження історії в тому, що опікун дівчат не здався і почав псувати життя
богобоязливим священикам. Хтось розбив вікна в машині пароха, підпалив дерев’яну капличку, і такі дрібні
прикрості. Одного разу, нібито, парох поїхав на трасу, де стояли дівчата, зажадав поговорити з шефом, а той
коротко сказав: молодого виганяй, і все буде добре. Там парох дізнався, що отець Пйотрусь досить
регулярно ходить за дівчатами. Такий собі баламут і забіяка.
– Отже, ми впевнені відносно нього?
– Так, на сто відсотків.
– Дякую, Kацпер. Сподіваюся, у тебе через це не буде проблем.
– Та в пизду. Можливо, мене нарешті звільнять, і я почну чесно займатися роботою. Піду в поліцію, останнім часом популярне місце для майбутніх і колишніх священиків. Мені, треба визнати, сподобалася ця
слідча робота. Побалакаєш з дядьком-єпископом, і він усе для мене влаштує.
– Ти був би чудовим псом45.
– А ти – священиком. Косма, завітай якось, чи не так? Давно не бачились. Я б з радістю залив пику з
кимось із старих часів.
– Коли це лайно закінчиться, приїду.
– Дякую. З Богом.
44
Ма́ріуш Збі́гнєв Пудзяно́вський — польський спортсмен, важкоатлет, регбіст і боєць змішаного
стилю. Багаторазовий чемпіон світу з силового екстріму. П'ятиразовий володар титулу "Найсильніша людина
світу" за версією WSM (2002, 2003, 2005, 2007 та 2008 рр.). Переможець серій WSSS у 2004—2007 роках та
WSCF у 2006 і 2007 роках. Переможець і призер міжнародних турнірів з важкої атлетики.
45
Дивись посилання 12.
101
– Амінь.
Вони відключились. Виходило
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Вники, Міхал Шьмеляк», після закриття браузера.