Читати книгу - "Контракт на нове життя, Анна Ліє Кейн"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
Чорноокий погляд став задумливим. Демон стиснув губи, розмірковуючи. Тоді я додала:
- Попросіть лікаря просканувати верхню частину грудей на всіх рівнях. Надлишок активної сили зазвичай проявляється там і під щитовидкою.
- Дякую, міс, - насторожено вимовив демон, було видно, що він не поспішав вірити на слово першій зустрічній, але все ж таки грубості, яку я могла очікувати, не допустив. Чоловік стримано кивнув: - Я обговорю такий варіант із цілителем. Всього найкращого.
І він вийшов із салону.
Місис Тессі та Аїша дивилися на мене з неприхованим здивуванням, під їхніми поглядами мені стало ще незручніше, з'явилася думка забратися з крамниці слідом за демоном, але робітниця відмерла і запросила мене подивитися нові фасони суконь. Перебуваючи в сум'ятті я вирушила вглиб зали, розмірковуючи про те, що якби з'явилася сюди вперше без Дорайна, напевно, після такого нахабства мене вигнали б.
***
Свято Півроку відзначалося в середині другого місяця зими. На честь цієї події усі навчальні заклади Ізаріди влаштовували канікули, щоб учні могли поїхати до своїх родин та друзів, відпочити, повеселитися.
Більшості проклятих йти було нікуди й ні до кого. Деякі діти все-таки залишали стіни альма-матер, їхали до своїх малозабезпечених, часто зовсім не благополучних родин, інші залишалися в гуртожитках.
Я пам'ятала, що під час канікул мені було особливо тужливо. Рятували тільки книги та вечірні прогулянки Хаолом. Зазвичай учні залишалися без ретельного нагляду і могли робити будь-що в рамках розумного. Тоді я полюбила сидіти в кафетерії «Пишні булочки» і дивитись на головну площу Хаола, посипану снігом.
Прийом, на який мене запросив Дорайн, відбудеться сьогодні, за два дні до свята, тому що свято традиційно заведено відзначати в тихому сімейному колі.
- Тобі дуже личить, - з важливим виглядом зауважив Геррі, розглядаючи смарагдову сукню. Я з сумнівом глянула в дзеркало на оголені литки: вже відвикла носити вбрання такого фасону. Після життя з Йозефом вони здавалися надто відкритими та зухвалими. У салоні місис Тессі я захопилася цим варіантом, але зараз раптом охопив незрозумілий страх: мене ж побачать у цьому одязі інші люди, демони, що вони можуть про мене подумати? Чи не здаюся я вульгарною, чи смішною?
- Ти прекрасна, - голос, що пролунав від дверей, змусив мене здригнутися та обернутися.
- Не чемно так вдиратися в кімнату до дівчини, - невпевнено обурилася я, все ще перебуваючи в розгубленості. Дорайн притулився плечем до одвірка, неквапом обводячи мою постать поглядом, і я з подивом зрозуміла, що немає в його погляді ні вульгарності, ні глузування.
- Я стукав, а ти не відповіла.
Геррі на підтвердження слів демона застрибнув на стіл і закивав, продемонструвавши хто відімкнув гостю двері.
- Вибач, будь ласка, - зітхнула, відвертаючись. - Я якась неуважна останнім часом, не знаю, що зі мною.
Дорайн перетнув невелику кімнату, швидко опинившись поряд зі мною, схилив голову, заглядаючи в очі:
- Не варто просити вибачення. Нічого невиправного не сталося. Я дещо приніс тобі.
На долоні ректора виявилася оксамитова коробочка. Я навіть відсахнулася, настільки цей несподіваний презент нагадав мені про той день, коли я отримала обручку. Вона лежала на бежевій подушечці під кришкою такої ж коробочки з червоним оксамитом.
- Щось не так?
- Ні-ні, - я хитнула головою, внутрішньо радіючи тому, що на моїй руці немає вартового і демон не відчує як моє серце збилося з ритму через страх, що наринув. Але рука все ж таки здригнулася, коли я прийняла подарунок.
Під кришкою виявилася срібна підвіска зі смарагдом. Я вдивилась у переливи дорогоцінного камінчика, а потім підняла здивований погляд на демона. Той усміхнувся:
- Дізнався у місис Тессі, що ти купила, і вирішив, що ця прикраса підійде ідеально.
Він не звинувачував мене, не викривав, що я купила вбрання, оформила покупку на його ім'я. Навпаки, у голосі чоловіка була якась гордість. Я не зовсім розуміла чим вона викликана, тому не знайшла що сказати, знову перевівши погляд на підвіску на тонкому срібному ланцюжку.
- Ти дозволиш?
Дорайн узяв двома пальцями прикрасу, став за моєю спиною і надів підвіску мені на шию, спритно застебнув замочок і поправив волосся. Я заворожено спостерігала за його діями через дзеркало. Чоловік затримав погляд на моєму волоссі, а потім підняв голову. Наші погляди зіткнулися. У сірих очах танцювали яскраві сполохи, наче світло далеких зірок. Ректор провів кінчиками пальців по моєму оголеному плечі, і, невідривно спостерігаючи за моєю реакцією, схилив голову. Я забула як дихати в той момент, коли чоловічі гарячі губи торкнулися шиї. Поцілунок був легкий і ніжний, але все моє тіло вкрилося гусячою шкірою, а ноги стали ватяними. Серце вкотре збилося з ритму. Демон відсторонився і відійшов на крок:
- Ходімо, Елері, вже час.
Я змогла лише кивнути, опустивши очі. Накинула верхній одяг і поспішила за Дорайном.
***
Шедан залишився таким самим, як я його пам'ятала: галасливий багатолюдний строкатий вокзал, вулички освітлені магічними ліхтарями, безліч вітрин різноманітних лавок, жителі, що поспішають у своїх справах. Місто семи вітрів жило вдень і вночі, його центр нагадував бджолиний вулик - натовпи, що снували туди-сюди, гул голосів, магмобілів, музики.
Я вперше скористалася телепортаційною залою. Все сталося так швидко, що я навіть не встигла відчути це. Просто ми увійшли до будівлі, що знаходиться осторонь залізниці, демон взяв на себе всі переговори, потім нас провели до спеціальних воріт, працівник вбив дані з квитків, і, ступивши за поріг, ми опинилися в Шедані. Зосередитись на процесі подорожі мені не дозволила рука демона, яка раптово заволоділа моєю долонею і тепер палила шкіру, змушуючи всі думки крутитися навколо місця зіткнення наших із ректором тіл.
Дорайн упевнено вів мене в потрібному напрямку. Поруч із цим чоловіком я навіть забула на деякий час, що в Шедані можу зустріти Йозефа. Геррі сидів на моєму плечі, ховаючись під каптуром, і зацікавлено розглядав столицю, на яку вже спустилися сутінки, на вулицях увімкнулися жовті ліхтарі, а з неба почав повільно сипати сніг.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Контракт на нове життя, Анна Ліє Кейн», після закриття браузера.