Читати книгу - "Дочка пірата, Лаванда Різ"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
- Чому ж ви все вирішуєте за мене? Хто вас уповноважив виховувати та карати мене? - З болем, змішаним зі злістю, кинула Енн. – Я все правильно зрозуміла! Ти не можеш уявити, який біль ви мені завдали! І перший урок я засвоїла - нікому не можна довіряти, навіть тим, хто був з тобою в одній зв'язці, хто давав тобі клятву вірності. Адже це перше правило піратства – кожен сам за себе! Спасибі, братику, за урок! А Зуру передай, що я не можу бути частиною такого цілого! Я не піддослідний кролик, щоб мене постійно випробовувати! Ви просто взяли мене та розчавили! - одним різким натисканням, вона відключила колориз, безсило сповзаючи в порожнє крісло. Єдиним плюсом було те, що зараз у цьому бункері вона була одна, і ніхто не заважав, ніхто не втішав, ніхто не чув, як обійшлася з нею її сім'я, можна було поревіти, жаліючи себе. Чомусь кожна наступна сцена, яка викликає у неї сльози, ставала все жахливішою та важчою, немов підготовча репетиція до головної трагедії.
- Ніколи більше не видавлю жодної сльози! Нізащо не покажу своєї слабкості! Нікому! Він, бачите, вирішив, що я недостатньо доросла, і це після всього! Я просто ненавиджу тебе, Зуре! Скільки можна відточувати мій характер?! Я й сама зможу постояти за себе! - сердито шепотіла вона сама собі, витираючи сльози. Але повністю приховати свій стан їй не вдалося. Ілаю вистачило лише погляду, щоб зрозуміти, що Енн чимось сильно засмучена.
- Якщо не секрет, що вони тобі повідомили?
- Сказали, що мають невідкладні справи! А мені наказали відпочивати! – сухо промовила Енн.
- А чому ти тоді плакала?
- Від радощів!
- Вони тебе покинули чи він тебе відпустив? - не вгамовувався Ілай, наполегливо домагаючись від неї щирих емоцій.
- Ніхто мене не кидав! - гнівно блиснувши очима, відповіла Енн, прискорюючи крок.
- Стоп! - Хапаючи її за руку, Ілай зупинився, притягаючи її до себе. - Звідки стільки агресії та злості?! Хіба я образив тебе чимось? Енн, ми стільки не бачилися. Думаєш, нав'язуюсь, ну вибач, я просто переживаю. Тому що ти знаєш, що не байдужа до мене, і я хочу знати, чим я можу тобі допомогти. Так не можна, Енн, бути весь час зжатою наче та пружина!
- Ти маєш рацію, треба себе чимось зайняти, – нервово кивнула вона. - Попрошу Натана підшукати мені роботу. Енергію треба спрямовувати у розумне русло.
Ілай заплющив очі й роздратовано похитав головою.
- А можна я все-таки запропоную тобі щось інше? Знаю, зараз не найкращий час заводити з тобою будь-які розмови, але все ж таки вислухай мене. Добре? Ти ж вільна людина, Енн, ти робиш вчинки та усвідомлюєш свої дії, подумай трохи про себе. Сім'я вона є і ...буде, але ніхто не зробить тебе щасливою крім тебе самої. На щастя, цей час закінчився, коли ти небезпечно озиралася і почувала себе загнаною жертвою. Ти заслуговуєш на усмішки та радість, на спокій та нові відкриття. Я хочу забрати тебе на планету. Не треба одразу заперечувати, подумай. Ти справді маєш відпочити. Прошу тебе, знаю я егоїст, бо це зробить щасливим і мене.
- Гаразд, давай поговоримо, добий мене до кінця, - зітхнула Енн. - Це ще один фактор, який вивертає мені душу на виворот. Можливо, я навіть і не заслуговую на це щастя, я... не зможу його тобі дати, Ілаю. Цей вибір не може тривати нескінченно, я ставала на бік сім'ї вже двічі і не хочу, щоб це повторилося. Не хочу проходити через цей біль і змушувати тебе страждати. Ти чистий, ти світлий і шляхетний, а я... я зрадила тебе, твоє кохання. Не треба витрачати на мене свого часу, не треба вірити мені та чекати. Я хочу вберегти тебе від себе. Колись ми вже розлучилися і це було правильно, болісно, тяжко, але вірно. Зур, напевно, вирішив випробувати мене, провчити за те, що я йому заподіяла, за те, що як маятник тягнусь то в один, то в інший бік. Неможна розриватися на дві любові, бо за це отримуєш подвійну порцію болю. Мені дуже шкода ... пробач. Вибач мені, я зробила помилку. Ти маєш забути і бігти від мене подалі! - Вона намагалася говорити впевнено і холодно, щоб дати зрозуміти йому, що це їхня остання розмова.
- А чому ти не дивишся мені у вічі? Навіть якщо ти скажеш мені, що я не потрібний тобі – не повірю! Не треба себе таврувати, ти не винна, що я вибрав тебе, що полюбив не знаючи, що й досі не можу нічого вдіяти. Нікуди я тікати не буду. Я не кину тебе як вони, і не випробовуватиму. Просто буду поряд. Про більше не прошу. Ти заплуталася і в тебе буде час подумати. Адже ми можемо бути друзями? Енн, спитай себе, тільки чесно, адже ти не хочеш, щоб я пішов?
- Я не хочу, щоб ти страждав, - повторюючись, прошепотіла дівчина, несміливо глянувши в ці ніжні блакитні очі. – Якщо ти будеш поряд – я ніколи не визначусь. Я швидше збожеволію.
- Якщо я піду, значить, я здався, а я не та людина. Якби він тобою дорожив – забрав би із собою. А так тепер йому буде чим зайнятися, на планеті Химер багатомільйонне населення – у Зура тепер буде нова гра. Я не перетягую тебе на свій бік – я пропоную свою дружбу. Хіба це неможливо?
- Ти просто собі не уявляєш, солдате, наскільки це нереально, з цього нічого не вийде. Ця гра називається «обдури себе», і я в неї вже грала. Серце втомиться прикидатися, адже ми не були друзями, я дуже тобою дорожу, тому мій варіант краще …
- Енн, я кохаю тебе! – перебив її Ілай. - І нікуди від тебе не подінусь! Досить мучитися та сумніватися. Полетіли! Прямо зараз. На цій базі думати взагалі протипоказано. Будеш приходити до тями на Арго. Домовилися? - Він простяг їй руку, чекаючи її рішення.
Сидіти в нескінченному очікуванні, серед чужих людей та займатися самоїдством на величезній технічній дрейфуючій базі, або поміркувати в спокійній обстановці серед квітучих садів, під зоряним небом в компанії друга? Невпевнено посміхнувшись, внутрішньо знаючи, що робить нову помилку, Енн простягла руку, все-таки віддаючи перевагу другому варіанту. І Ілай радісно потягнув її за собою у випускний ангар.
Планета Арго була п'ятою у сузір'ї «Долоня Владики». Колись з п'яти планет цього сузір'я й зародилась Імперія, розпростершись тепер на кілька галактик. А «Долоня Владики» стало серцем Імперії, вотчиною вождів, головним адміністративним та законодавчим центром. Кожна з планет грала свою роль, якщо на Крус, третій планеті, знаходилися резиденції великих вождів, управлінські та ділові центри, палаци правосуддя та головні військові штаби. То Арго була центром розваг, якимось центральним парком, де кожен міг знайти собі відпочинок до душі. Починаючи від повного усамітнення до ігрових цілодобових клубів з нейропсі.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Дочка пірата, Лаванда Різ», після закриття браузера.