Читати книгу - "Чорний дім"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
У сімдесятих, бачте, він грав за «Сент-Луїс», а тоді за «Канзас-Сіті Роялс», був реліф-пітчером, надзвичайно сором’язливим хлопцем, і звали його Аль Грабовський. Здавалося, що він не йде від лави запасних, а прокрадається, і, перш ніж почати грати (зазвичай у дев’ятому іннінгу, коли всі бази зайняті і вирішальна гра), Аль Грабовський відвертався від бази, нахиляв голову, міцно стискав кулаки, завзято підкачував їх і збирався з силами. Тоді повертався й починав кидати неймовірно швидкі точні кидки. Тоді, звичайно ж, його і прозвали Навіженим Угорцем: навіть сліпому очевидно, що він був, чорт забирай, найкращим пітчером у команді вищої ліги. І звичайно, що через це Арнольда Грабовського ми тепер знаємо як Навіженого Угорця. Він кілька років тому навіть намагався відростити вусики, як у Фу Манша. Але оскільки Аль Грабовський Фу був сором’язливим, то з вусиками він був схожий на розмальованого зулуса. З Арнольда лише насміхалися: «Фу відрощує вуса на своєму спокійному бухгалтерському обличчі», — тож він їх поголив.
Навіжений Угорець Френч Лендінґа не погана людина; він віддається роботі на повну, і за звичайних обставин рівень його праці достатньо високий. Але зараз незвичайні часи у Френч Лендінґу. Це дні невезучого невезіння, дні аббала-опопанакс, він однозначно один з офіцерів, яких Джек боїться. Сьогодні вранці він, зовсім того не бажаючи, зробить і без того погану ситуацію ще гіршою.
Рибак подзвонив на номер «911» о 8 : 10 ранку, коли Джек закінчував робити нотатки у своєму жовтому блокноті, а Генрі прогулювався своєю під’їзною алеєю, з великою насолодою вдихаючи запах літнього ранку, незважаючи на те, що в голові він прокручував страшну новину, яку йому повідомив Джек. На відміну від деяких офіцерів (таких як Боббі Дюлак), Навіжений Угорець читає текст, написаний поруч із телефоном «911», слово в слово.
Арнольд Грабовський: Вітаю, це відділ поліції Френч Лендінґа, говорить офіцер поліції Грабовський. Ви набрали «911». У вас щось сталося?
[Нерозбірливий звук… хтось прокашлюється?]
А.Г.: Алло? Це офіцер Грабовський, ви подзвонили на «911». У вас…
Абонент: Привіт, підтирайло.
А.Г.: Хто це? У вас щось сталося?
Аб.: Це в тебе сталося. Не в мене. У тебе.
А.Г.: Хто це, прошу?
Аб.: Твій найгірший кошмар.
А.Г.: Сер, можу я попросити вас відрекомендуватися?
Аб.: Абаббала. Абаббала-Дун. [Набір звуків.]
А.Г.: Сер, я не…
Аб.: Я Рибак.
[Мовчання.]
Аб.: Що сталося? Злякався? Ймовірно, злякався.
А.Г.: Сер. Ах сер. Такі жарти караються законом…
Аб.: Є батоги в пеклі і ланцюги в шайол. [Абонент, можливо, каже: «Шеол».]
А.Г.: Ах, сер, я б хотів знати ваше ім’я…
Аб:. Ім’я моє — Легіон. Мій номер — багато. Я щур під підлогою Всесвіту. Роберт Фрост так казав. [Сміється.]
А.Г.: Сер, якщо ви зачекаєте, я можу з’єднати вас зі своїм начальником…
Аб.: Замовкни і слухай, підтирайло. Розмова записується? Я сподіваюсь на це. Я б міг тому загладити [чи то, можливо, він каже «завадити», він говорить невиразно], якби захотів, але я не хочу.
А.Г.: Сер, я…
Аб.: Поцілуєш мене в яйця, ти, мавпо. Я залишив вам одну і я втомився чекати, коли ви її знайдете. Завітайте до «Смачно в Еда». Можливо, зараз вона вже трохи розклалася, але свіженькою вона була неймовірно [абонент розкотисто вимовляє «р» у слові «неймовірррно»] смачною.
А.Г.: Де ви? Хто це? Це жарт…
Аб: Передавай вітання копісмену.
На початку телефонної розмови пульс Навіженого Угорця був у межах норми — шістдесят вісім ударів на хвилину. Після закінчення, о 8 : 12, серце Арнольда Грабовського несамовито шалено стукотить. Обличчя бліде. Під час розмови він подивився на дані абонента, прочитав і записав номер, що висвітлився, в нього так тремтіла рука, що цифри стрибали вгору-вниз трьома рядками блокнота. Коли Рибак вішає слухавку, він чує звук вільної лінії. Грабовський настільки схвильований, що намагається перенабрати номер на червоному телефонному апараті, забувши, що «911» — одна з односторонніх ліній. Його пальці тиснуть на панель телефону, він кладе рурку на місце і дивиться на апарат так, неначебто той щойно його вкусив.
Грабовський хапає слухавку чорного телефону, який стоїть за апаратом «911», і щосили клікає на кнопки, але пальці не слухаються його, і він водночас натискає на дві цифри. Він знову лається, а Том Лунд, котрий проходить мимо з чашкою кави, каже:
— Що там сталося, Арні?
— Давай сюди Дейла! — кричить Навіжений Угорець, так сильно здивувавши Тома, що той розливає каву на пальці. — Давай Дейла сюди негайно!
— Та що, в біса, з тобою сталося?
— НЕГАЙНО, чорт забирай!
Том, звівши брови, ще мить збентежено дивиться на Грабовського, а тоді прямує до Дейла, щоб сказати, що Навіжений Угорець, схоже, справді збожеволів.
Грабовський вдруге намагається зателефонувати. Йому щастить набрати номер. Дзвонить. Дзвонить. І ще дзвонить.
Дейл Ґілбертсон також з’являється з чашкою кави. Зараз темні ободи під очима й лінії в кутиках рота в нього набагато помітніші, ніж зазвичай.
— Арні? Що…
— Прослухайте останній дзвінок, — каже Арнольд Грабовський. — Думаю, це був… Алло! — Останнє слово він неначе гавкає, сидячи за диспетчерським столом і врізнобіч соваючи папери.
— Алло, хто це?
Чує.
— Це поліція, ось хто це. Офіцер Грабовський ВПФЛ. Говоріть. Хто це?
Дейл тим часом
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Чорний дім», після закриття браузера.