Читати книгу - "Пані Язикатої Хати, Ялинка Ясь"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
«Добре діло спасає душу й тіло»
Дуже турбувала Степанію доля тієї єдиної відомої їй пари, якій потрібна допомога. Зої та Романа. Тому вона включила комп'ютер, поклала руку на мишку і почала гіпнотизувати свою заготовку для «Програми Кохання»
-І що ж далі? – хоч би зачіпку якусь, зрозуміти з чого почати, а там би вона вже розібралася… - Лукеріє, - покликала, - а як Плетухи вирішували кому допомагати в першу чергу, де брали… «завдання»?
-Так цеє... саме приходило. Бувало, зненацька застане, як осяяння. Явдошко Іллівна завжди носила голку і ганчірочку при собі, - розповідала охоронниця.
-Це типу, сіла на пеньок і давай вишивати? – вразилася Стьопка.
-Бувало…
-Хм... А бабуся була знайома з ними з усіма? З тими, кого зводила?
-Що ти! Найчастіше творила здалеку: не знамо про кого, про що! На чуйці!
-Але, як? - захникала Стьопка, - хоч натякни, з чого мені починати?
-Не знаю, я, господине! - зітхнула Лукерія, - видно, доведеться Письмовник підкликати раніш терміну...
-Який ще Письмовник? – стрепенулась Свирянка.
-Книжку не забула? На який зарік давала?
-Ту, курну? Пам'ятаю звісно! Вона мене ще вколола.
-Слухай, господине. Буду баяти, хоч і забороняється... - глибоко зітхнула Лукерія і почала: - Після вступу в силушку, Свирянка отримує Пам'ятний Письмовник з завітами прабаб, які ті заповіли молодим наступницям. Це та книжка і є…
-То чого ж ти мені тільки тепер про це говориш? — Степаня з обурення навіть з місця схопилася.
-Бо не можна! Не термін! - заперечила Лукерія, - а якщо ти перевірку не витримаєш?
-Яку перевірку?
-Окстися, господине! Женихівську!
-Не зрозуміла?
-Якщо не дотерпиш до терміну... згріхуєш... - пояснила охоронниця, - силушка того, тю-тю!
Степаня залилася фарбою і закрила обличчя руками, згадавши, як учора гріхувати довелося.
-Лукеріє, а... - «Гадство, як запитати, щоб не здогадалася?» - а з нареченими зовсім нічого не можна… е-е-е… поцілуватися там, пообійматися?
-Не можна пускати меч у піхви, а інше дозволяється. А то як, не дати нареченому за персі потриматися, чи за ягідки? - на повному серйозі промовила Лукерія, а Стьопка аж рота роззявила.
-Га? Що за персі та ягідки?
-От, недолуга! Грудки, та дупа!
-Лукеріє! - захихотіла Стьопка.
-Що таке? А як зрозуміти, чи придатний попався?
-Хто?
-Тьху на тебе! Наречений! А коли він статний, добрий, сердешний весь такий, а в опочивальні колупай?
-Що колупай? - офігела Стьопка.
-Та млявий, не розторопний! Потрібен такий?
-Н-е знаю...
-Не потрібен! Свирянці дужий мужик потрібний! Чи ні?
-Н-напевно...
-Точно! Надлишки сили куди дівати?
-К-куди?
-На обранця виливати! А якщо він не витримає, то такий і не потрібен!
-Здається, я втратила суть розмови, - заморгала Степанія.
-Я до того, що прелюд всякий, дуже потрібний! Перевірка сили чоловіка. Бо як зрозуміти, чи поєднуєтеся гарячістю?
-А якщо в процесі цієї перевірки дах поїде?
-Що? Не зрозуміла про дах? – тут уже Лукерія очманіла від незрозумілого їй жаргонізму.
-Ну, адже можна так запровірятися, що не помітиш, як меч у піхви... застрибне, - пояснила Стьопка, показавши жест, як палець входить у відкритий кулачок.
-А! Так це і є перевірка. Потрібно стриматися. Стерпіти!
-Ох, Лукеріє, - похитала головою Стьопка, - я звичайно, постараюся…
-Тримайся, господине. Чоловіки гарні попалися, розумію тебе.
-Ще запитати хотіла. Адже не пристойно з усіма ними… це… ну…
-Обтискатися? – підказала Лукерія.
-Нехай буде «обтискатися».
-Так ти ж не блудниця. На чуже не зараєшся. Наречені як є – всі твої. Випробовуй!
-Не зручно, якось...
-Ой, не базікай, господине! Ти діва не мілка, а сама Свирянка! Задача твоя - нареченого підібрати найкращого. Іншого шляху нема. Випробовуй, та не турбуйся про пристойність. Після весілля інше життя почнеться. А якщо не того в подружжя вибереш - до кінця віку ридати, волосся драти на собі станеш! – видала цілу тираду охоронниця.
Стьопка аж перейнялася. Треба ж таке, як Лукерія запросто виправдала тимчасову полігамію. Задумалася над її словами, а потім головою струснула, думки відганяючи.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Пані Язикатої Хати, Ялинка Ясь», після закриття браузера.