Читати книгу - "Стів Джобс"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
На відміну від Джобса, Ґейтс добре знав комп’ютерне кодування, був значно практичнішим, дисциплінованим і володів неабиякими аналітичними здібностями. Джобс — більш романтична й інтуїтивна натура — інстинктивно відчував, як зробити технологію придатною для користування, створити захоплюючий дизайн і зручний інтерфейс. Як пристрасний перфекціоніст, він був неймовірно вимогливим, а керував завдяки харизмі та спонтанній енергії. Ґейтс, навпаки, — методичний тип. На очолюваних ним зборах, де обговорювали продукцію, він добирався до самісінької суті речей, так, наче гравірував камінь. Обоє могли бути досить брутальними. Але у випадку Ґейтса, який на початку кар’єри, здавалося, як типовий заучка, балансував на грані синдрому Аспергера, поводився різко швидше через інтелектуальну нерішучість, аніж через емоційну черствість. Джобс просто спопелив би поглядом, ґейтс, хоч і мав проблеми із зоровим контактом, по суті був дуже гуманним.
- Кожен із них думав, що розумніший за іншого, але Стів загалом ставився до Білла як до посередності, особливо коли це стосувалося смаку та стилю, — розповідає Енді ґерцфельд. — Біти дивився на Стіва звисока, бо той насправді не вмів програмувати.
Від самісінького їхнього знайомства Ґейтс захоплювався Джобсом і навіть трохи заздрив, як тому вдавалося так зачаровувати людей. Щоправда, він також уважав його «фундаментально ексцентричним» і «дивакувато дефективним як людину». Крім того, його завжди відштовхували Джобсові грубість і схильність «або сказати, що ти лайно, або намагатися тебе полонити». Зі свого боку, Джобс уважав Ґейтса страшенно недалеким.
- Він розширив би свій кругозір, якби хоч раз прийняв ЛСД або відправився в ашрам замолоду, — якось заявив Джобс.
Різниця їхніх характерів розвела їх по різні боки того, що стало фундаментальним розколом у цифровій ері. Джобс був перфек-ціоністом, який жадав контролю і не відмовлявся від безкомпромісного темпераменту митця. Він і Apple стали зразком цифрової стратегії, що тісно пов’язала апаратне й програмне забезпечення та контент у щось нероздільне. Ґейтс був розумним, прагматичним аналітиком від бізнесу й технологій. Він не мав нічого проти ліцензування оперативної системи й програмного забезпечення Microsoft для різноманітних виробників.
За тридцять років Ґейтс навчився поважати Джобса.
- Він і справді небагато тямив у технологіях, але мав неймовірне чуття, що саме стане популярним, — сказав Ґейтс.
А ось Джобс недооцінював справжньої сили Ґейтса.
- Білл має бідну уяву і жодного разу нічого не винайшов, через що я вважаю, що йому комфортніше з філантропією, ніж із технологією, - несправедливо зауважив Джобс. — Він просто крав ідеї інших людей.
Коли Macintosh щойно розробили, Джобс відвідав Ґейтса в його офісі поблизу Сіетла. У Microsoft створили кілька додатків для Apple II, серед яких — програма табличних обчислень Multiplan. Джобс хотів роздражнити Ґейтса і Ко. роботою для наступного комп’ютера Macintosh. Сидячи в Ґейтсовій конференц-залі, Джобс намалював захоплююче бачення комп’ютера з простим інтерфейсом, призначеного для широкого користувача, котрий «штампували» б на автоматизованій каліфорнійській фабриці. Його опис того, як комп’ютер «висмоктуватиме» каліфорнійські силіконові компоненти й перетворюватиметься на Macintosh, змусив команду Microsoft дати кодову назву проекту Sand. Вони навіть перетворили її на акронім — Steve’s amazing new device, тобто «Новий дивовижний пристрій Стіва».
Ґейтс започаткував компанію Microsoft, написавши версію Бейсика (мови програмування) для мікрокомп’ютера Altair. Джобс хотів, щоби в Microsoft написали версію Бейсика для Macintosh, тому що Возняк, незважаючи на всіляке заохочення Джобса, так і не посилив версії Бейсика для Apple II, що дало б раду числам із плаваючою комою. Крім того, Джобс хотів, щоби в Microsoft ітшсша програмне забезпечення для додатка Macintosh — як-от програми текстових редакторів та електронних обчислень. На той момент Джобс був королем, а Ґейтс — придворним: у 1982-му річні продажі Apple сягнули одного мільярда доларів, тоді як Microsoft — не більше 32 мільйонів. Ґейтс погодився розробігти графічну версію нової електронної таблиці, відомої як Excel, текстового редактора Word і Бейсика.
Ґейтс часто їздив до Купертіно на демонстрації операційної системи Macintosh, але вона його не вразила.
- Пам’ятаю, як я вперше поїхав туди, Стів показав додаток, на екрані якого підскакували всілякі штуки, - розказав він. - Це був єдиний робочий додаток.
Ґейтса також відштовхувало Джобсове ставлення:
- Це була зустріч із дуже дивним намаганням звабити. Стів наче казав: «Ти нам тут насправді не потрібен, ми займаємося крутими штуками, і взагалі це таємниця». Він був у стані «Стів Джобс-продавець», але той стан також говорив: «Я тебе не потребую, але, можливо, дозволю тобі приєднатися».
Пірати Macintosh зрозуміли, що Ґейтс - непроста людина.
- Було очевидно, що Білл Ґейтс не дуже добрий слухач. Він терпіти не міг, коли хтось пояснював йому, як і що робити, — він любив забігати наперед і вгадувати, як, він уважав, він має працювати, — згадує ґерцфельд.
йому демонстрували, як плавно, не мигаючи, рухається екраном курсор мишки. «Який гардвер ви використовуєте, щоби намалювати такий курсор?» — запитав Ґейтс. Герцфельд страшенно пишався досягненням, для котрого знадобилося лишень програмне забезпечення, тому відповів: «Ми не використовуємо ніякого особливого гардвера!». Ґейтс продовжував наполягати, що для того, щоби рухати курсор таким чином, потрібне спеціальне технічне забезпечення.
— І що ви на таке скажете? - знизує плечима Брюс Горн, один з інженерів Macintosh. — Зрозуміло, що Ґейтс — не та людина, яка зрозуміє чи оцінить елегантність Macintosh.
Незважаючи на взаємну обережність, обидві команди були задоволені тим, що Microsoft створить графічне програмне забезпечення для Macintosh, а це підняло б персональний комп’ютер на новий рівень. Усе продовжилося святкуванням у дорогому ресторані. Незабаром велика команда Мс/тео//приступила до завдання.
— Над новим Macintosh працювало більше людей із нашого боку, ніж із 'їхнього, — розповідає Ґейтс. — їх було чотирнадцять чи п’ятнадцять. Нас — десь із двадцять. Ми справді поставили все на цю справу.
І хоча Джобс уважав, що майкрософтівці не могли похвалитися смаком, програмісти Microsoft булм наполегливими.
— Вони пропонували жахливі додатки, — згадував Джобс. — Але вони працювали над
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Стів Джобс», після закриття браузера.