Читати книгу - "Копальні царя Соломона. Прекрасна Маргарет"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
Ми швидко зодягли кольчуги, надіслані королем, і, взявши зброю і набої, щоб вони були у нас під рукою на випадок, якби нам довелося втікати, як казав Інфадус, досить відважно пішли до королівського крааля, хоча в душі тремтіли від страху і невідомості. Велика площа перед житлом короля мала зовсім інший вигляд, аніж напередодні. Замість похмурих воїнів, що стояли зімкнутими рядами, вона вся була заповнена дівчатами. Одягу на них — скажу прямо — не було майже ніякого, але зате на голові кожної красувався вінок, сплетений із квітів, і кожна з них тримала в одній руці пальмову гілку, а в іншій — велику білу лілію.
У центрі площі, на відкритому місці, залитому місячним світлом, сидів сам король, біля ніг якого примостилася Гагула. За ним стояли Інфадус, Скрагга і дванадцять охоронців. Тут же перебували зо два десятки вождів, серед яких я упізнав більшу частину наших нових друзів, які приходили вночі з Інфадусом.
Твала вдав, що він дуже радий нашому прибуттю, і сердечно нас вітав, хоча я помітив, що він люто втелющився своїм єдиним оком у Амбопу.
— Привіт вам, білі люди зірок! — сказав він. — Сьогодні вас очікує зовсім інше видовище, ніж те, яке бачили ваші очі при світлі вчорашнього місяця. Але це видовище буде гірше, ніж учорашнє. Вигляд дівчат тішить око, і якби не вони, — тут він показав навкруг себе, — то і нас не було б тут сьогодні. Бачити мужчин приємніше. Солодкі поцілунки і ласки жінок, але дзвін списів і запах людської крові значно солодший. Хочете мати жінок із нашого народу, білі люди? Якщо так, то вибирайте найгарніших і стільки, скільки побажаєте. Всі вони будуть ваші. — І він замовк, чекаючи відповіді.
Така пропозиція була б, звичайно, заманливою для Гуда, оскільки він, як, між іншим, і більшість моряків, має великий потяг до жіночої статі. Я ж, як людина літня і навчена досвідом, заздалегідь знав, що це тягне за собою самі лише безконечні ускладнення і неприємності, яких жінки, на жаль, завжди завдають, що так само неминуче, як те, що за днем настає ніч.
— Спасибі тобі, о королю! — поспішно відповів я. — Але білі люди одружуються тільки з білими, тобто з подібними до себе. Ваші дівчата чарівні, але вони не для нас.
Король розсміявся.
— Добре, — сказав, — нехай буде по-вашому, хоча в нашій країні є приказка: жіночі очі завжди гарні, якого б вони не були кольору, і інша: люби ту, яка з тобою, оскільки знай, що та, яка далеко, напевно тобі невірна. Але, можливо, у вас на зірках це не так. У країні, де люди білі, все можливе. Нехай же буде по-вашому, білі люди, — наші дівчата не благатимуть вас стати вашими дружинами! Ще раз вітаю вас і також тебе, чорна людино. Якби вчора Гагула домоглася свого, ти був би мертвий, і труп твій уже закляк би! Твоє щастя, що ти також спустився із зірок! Ха! Ха!
— О королю! Я уб’ю тебе раніше, ніж ти мене, — спокійно відповів Ігнозі, і ти задубієш раніше, ніж мої члени втратять гнучкість.
Твала здригнувся.
— Ти говориш сміливо, юначе! — відповів він гнівно. — Дивися, не заходь так далеко!
— Той, чиї вуста кажуть істину, може бути сміливим. Істина — це гострий спис, який влучає в ціль і не дає промаху. Зірки посилають тобі це попередження, о королю!
Твала грізно нахмурився, і його єдине око люто блиснуло, але він нічого не відповів.
— Нехай дівчата починають танок! — гукнув він.
І зразу ж вибігла зграйка увінчаних квітами танцівниць. Вони мелодійно співали і при журливо-ніжному світлі місяця здавалися безплотними, повітряними істотами з іншого світу. Граційно згинаючись, вони то плавно і повільно кружляли, то неслися у запаморочливому вихорі, зображуючи бій, то наближалися до нас, то відступали, то розсипалися урізнобіч, здавалося, у безпорядку. Кожен їхній рух викликав захоплення у глядачів. Раптом танок припинився, і з кола танцівниць вибігла чарівна молода дівчина, яка, ставши перед нами, почала робити піруети з такою спритністю і грацією, що могла б присоромити більшу частину наших балерин.
Коли у знемозі вона відступила, її змінили інші дівчата. Вони по черзі танцювали перед нами, але ніхто з них не міг зрівнятися з першою за красою, майстерністю і витонченістю.
Коли всі красуні закінчили танцювати, Твала підняв руку і, звернувшись до нас, запитав:
— Котра ж із усіх дівчат найгарніша, білі люди?
— Звичайно, перша, — мимоволі вихопилося у мене, і я тут же спохопився, оскільки пригадав, що Інфадус сказав нам, що найгарніша має бути принесена у жертву Мовчазливим.
— Ти правду кажеш. Моя думка — твоя думка, і мої очі — твої очі. Я згоден з тобою, що вона найгарніша з усіх, але чекає її печальна доля, бо вона повинна померти!
— Так, повинна померти! — як луна, пропищала Гагула, кинувши швидкий погляд на нещасну жертву, яка, не підозрюючи своєї страшної долі, стояла ярдів за десять од своїх подруг, нервово обриваючи пелюстки квітів зі свого вінка.
— Чому, о королю, вона повинна померти? — вигукнув я, насилу стримуючи своє обурення. — Дівчина так гарно танцювала і зробила нам велику приємність. І вона така гарна! Було б безжалісним нагородити її смертю.
Твала засміявся і відповів:
— Такий наш. звичай. І ті кам’яні статуї, що сидять там, — він показав на три віддалені вершини, — повинні отримати те, що вони очікують. Якщо сьогодні я не умертвлю найпрекраснішу з дів, на мене і на мій дім упаде нещастя. Ось як заповідає пророцтво мого народу: “Якщо в день танка дів король не принесе найгарнішу дівчину в жертву Мовчазливим, які стоять на сторожі в горах, то і він, і його королівський дім упаде”. Слухайте, що я вам скажу, білі люди! Мій брат, що правив до мене, не приносив цих жертв через сльози жінки, і він був повалений так само, як і його дім,
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Копальні царя Соломона. Прекрасна Маргарет», після закриття браузера.