Читати книгу - "Гаррі Поттер колекція (комплект із 7 книг)"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
П'ятеро колег Чарлі якраз наближалися до рогохвістки, несучи на ковдрі гніздо з велетенськими сірими яйцями. Вони обережно поклали їх збоку біля драконки. Геґрід аж застогнав, облизуючись.
- Геґріде, я їх порахував, - суворо попередив Чарлі. Тоді поцікавився: - А як там Гаррі?
- Файно, - відповів Геґрід, що не міг відвести погляду від яєць.
- Сподіваюся, він не перелякається, коли це все побачить, - похмуро мовив Чарлі, дивлячись на загороду з драконами. - Я не наважився розповісти мамі, яке буде його перше завдання, вона й так місця собі не знаходить... - Чарлі почав наслідувати стурбований материн голос: «Як це йому дозволили стати учасником турніру? Він же геть іще дитина! Я думала, він у безпеці, думала, що мають бути якісь вікові обмеження!» - Вона трохи не збожеволіла після тієї статті про нього у «Щоденному віщуні». - «Він ще й досі плаче за батьками! О Господи, я ж і не знала!..»
Гаррі цього вже було досить. Сподіваючись, що Геґрідові, захопленому чотирма драконами та мадам Максім, не до нього, він мовчки повернувся й рушив назад до замку.
Він не знав, радіти тому, що побачив, чи навпаки. Мабуть, усе-таки краще. Перший шок уже позаду. Можливо, якби він у вівторок побачив драконів уперше, то зомлів би на очах у цілої школи... хоч невідомо, чи він і так не зомліє... Адже він буде озброєний лише чарівною паличкою, котра йому зараз здавалася простою дерев'яною трісочкою супроти п'ятнадцятиметрової лускатої, вкритої шпичаками й вогнедихої драконки. І він буде змушений повз неї пройти. А всі дивитимуться. Як це зробити?
Гаррі побіг уздовж краю лісу. Йому залишалося, може, з п'ятнадцять хвилин, щоб повернутися до каміна й поговорити з Сіріусом. Він ще ніколи й ні з ким не прагнув так розмовляти! І тут, без жодного попередження, він наштовхнувся на щось дуже тверде.
Гаррі впав на спину, окуляри з'їхали набік, і він ледве встиг прикритися плащем. Поруч пролунав голос:
- Ой! Хто тут?
Гаррі похапцем перевірив, чи плащ прикриває його всього, й принишк на землі, дивлячись на темний силует чарівника, на котрого він наскочив. Упізнав цапину борідку... це був Каркароф.
- Хто тут? - підозріливо повторив Каркароф, роззираючись у темряві. Гаррі мовчав і не ворушився. Минула хвилина, і Каркароф, мабуть, вирішив, що наштовхнувся на якусь тварину. Він нахилився, придивляючись, мовби шукав якогось пса. Тоді знову сховався під деревами й почав пробиратися в напрямку загороди з драконами.
Дуже повільно та обережно Гаррі звівся на ноги і якомога тихіше рушив у темряві назад до Гоґвортсу.
Він анітрохи не сумнівався в намірах Каркарофа. Той крадькома зійшов зі свого корабля, щоб з'ясувати, яким буде перше завдання. Можливо, він побачив Геґріда і мадам Максім, що удвох ішли до лісу - їх було важко не помітити навіть на відстані... і ось тепер Каркарофу залишалося тільки йти на звук голосів. І він, як і мадам Максім, знатиме, яка несподіванка готується для чемпіонів. Виглядало, що єдиним чемпіоном, який у вівторок нічого не знатиме, буде Седрик.
Гаррі підійшов до замку, прослизнув у передні двері й побіг мармуровими сходами. Він задихався, але не наважувався сповільнити біг... залишалося менше п'яти хвилин, щоб добігти до каміна...
- Бридня! - захекано гукнув він Гладкій Пані, що дрімала у своїй портретній рамі перед отвором.
- Як скажеш, - сонно пробурмотіла та, не розплющуючи очей, і картина відхилилася вбік. Гаррі заліз усередину. Вітальня була порожня. Судячи з нормального запаху, Герміоні не довелося вдаватися до какобомб, щоб дати змогу йому з Сіріусом побути сам на сам.
Гаррі зняв плаща-невидимку і впав у крісло біля каміна. Вітальня була огорнута напівтемрявою. Єдиним джерелом світла було полум'я в каміні. Поряд, на столі, поблискували значки «Підтримуйте СЕДРИКА ДІҐОРІ», що їх намагалися вдосконалити брати Кріві. Там тепер світився напис «ПОТТЕР-СУПЕРСМЕРДОТТЕР». Гаррі глянув на камін і аж підскочив.
Прямо з вогню стирчала Сіріусова голова. Якби Гаррі не бачив, як містер Діґорі точнісінько те саме робив на кухні у Візлів, то він би до смерті перелякався. Натомість на його обличчі розцвіла перша за багато днів усмішка, він зіскочив з крісла, присів навпочіпки біля каміна й вигукнув: - Сіріусе... як справи?
Сіріус дуже сильно змінився з часу їхньої зустрічі. Тоді, коли вони прощалися, Сіріус мав виснажене й запале обличчя, облямоване довгим чорним сплутаним волоссям. Тепер волосся в нього було коротке й чисте, обличчя пашіло здоров'ям, і сам Сіріус здавався значно молодшим - майже таким, як на тій єдиній фотографії з весілля Поттерів, що її мав Гаррі.
- Про мене не турбуйся. А от як ти? - занепокоєно спитав Сіріус.
- Зі мною все... - Гаррі хотів було сказати «гаразд», та не зумів. Не встиг він отямитися, як уже розповідав про те, як ніхто не повірив, що він не з власної волі потрапив до числа учасників турніру, про те, як Ріта Скітер понаписувала про нього сім мішків гречаної вовни у «Щоденному віщуні», про те, що він і кроку ніде не може ступити, щоб з нього хтось не знущався... і про Рона, який йому не вірить, який йому заздрить,..
- ...а тепер ось Геґрід показав, що мене чекає під час першого завдання. А це, Сіріусе, дракони, і мені гаплик, - у відчаї завершив він розповідь.
Сіріус дивився на нього стурбованими очима, які ще не позбулися погляду, набутого в Азкабані - заціпенілого й зацькованого. Він не перебивав Гаррі, поки той не виговорився, але тепер сказав:
- Гаррі, з драконами ми ще впораємося, але про це за хвилину - в мене небагато часу.. Я вдерся в будинок одних чаклунів, щоб скористатися їхнім каміном, але вони щомиті можуть повернутися. Я мушу тебе про щось попередити.
- Про що саме? - спитав Гаррі, відчуваючи, що настрій у нього знову погіршується... але хіба може бути щось страшніше за драконів?
- Гаррі, - почав Сіріус, - Каркароф був смертежером. Ти знаєш, хто такі смертежери, правда?
- Так... він... як це?
- Його впіймали, він сидів зі мною в Азкабані, але його випустили. Я можу закластися на що завгодно, але Дамблдор саме тому й запросив цього року до Гоґвортсу аврора - щоб за ним пильнувати. Каркарофа впіймав Муді. Він і посадив його в Азкабан.
- Каркарофа випустили? - поволі перепитав Гаррі. Його мозок відмовлявся сприймати чергову порцію шокуючої інформації. - Але чому?
- Він пішов на певну угоду з Міністерством магії, - промовив з гіркотою Сіріус. - Сказав, що визнає свої
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Гаррі Поттер колекція (комплект із 7 книг)», після закриття браузера.