Читати книгу - "Вибач та зрозумій, Катя Кірініна"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
— Роздягнися, — командує він, і я підкоряюся, не можу чинити опір, адже його голос звучить відгомоном у мене в голові. Я немов загіпнозована.
От не можна було йому дозволяти роздягатися, коли бачу Андрія без одягу — все забувається. Знімаю з себе колготи та іншу білизну, і він, ні секунди не гаючись, підіймає мене за стегна і несе до столу. Коли я зручно сідаю, мій чоловік розсовує мої ноги та влаштовується між ними.
— Я кохаю тебе, і завжди кохатиму, — шепоче він.
— Замовкни, не хочу зараз розмовляти, — намагаюся вгамувати роздратування, тому що не хочу чути його голосу, хочу, щоб він узяв мене на цьому столі, а про все подумаю завтра. Не хочу зараз думати, я втомилася. Знаю лише, що хочу його. Хочу, щоб він лідирував і змусив усьому піти на другий план. — Роби те, що почав.
І йому не варто повторювати двічі. Андрій скидає джинси й, масажуючи руками мої груди, жадібно цілує мої губи, тож нам обом не вистачає дихання.
Ми стаємо божевільними, а наша потреба одне в одному наче вібрує крізь наші тіла. Він цілує мої губи, мою шию, ключиці й спускається донизу, до грудей, які тільки цього чекають.
— Так, — стогну я. — Не зупиняйся, прошу.
— Ніколи, кохана, — відповідає Андрій і притягує мене ще ближче.
Не встигаю схаменутися від солодкого марева, як він різко входить у мене до упору і боляче тримає за стегна. Цей контраст між болем і задоволенням відчувається настільки суперечливо, навіть страшно подумати, але мені все подобається.
Я тону у цих характерних звуках, у цьому ритмі, якому дотримується мій чоловік. Він нестримний і дикий, і це дивно, адже останнім часом у нас ніколи не зносило дах.
Моє тіло жадало його дотиків, його тепла, його кохання. Я віддаюся вся, без залишку, бо не можу інакше.
Це тяжіння сильніше, ніж моя образа на нього. Можливо, це прозвучить безглуздо, але в момент нашої фізичної близькості мені здається, що немає більше цієї сварки, моєї образи. Все стало таким, як було, і ми знову разом. Різниця тільки у тому, що ми як тварини — лише вгамовуємо свої потреби, не замислюючись, що наш шлюб розпадається на частини.
— Олесю, ти так мені потрібна, дуже сильно, — шепоче мені у вухо Андрій, продовжуючи рухатися.
Я лише приймаю все, що він дає, і цілую його плече, іноді навіть кусаю від нестримного задоволення внизу живота.
Після того, як я досягаю максимального задоволення, Андрій дозволяє зробити собі те саме і кінчає в мене. Ми важко дихаємо та обіймаємо одне одного, при цьому його погляд прикутий до мене, і здається, що в Андрія перехоплює подих. Він хоче щось сказати, але боїться вимовляти слова вголос.
— Ти така гарна, — він стискає мої стегна. — Ти зможеш вибачити мені?
Всю ейфорію від сексу як рукою зняло. Мені стає гидко від нього, гидко від себе і гидко, що він зовсім недавно робив це з іншою жінкою, а тепер прикидається, що йому шкода.
— Хто краще, я чи вона? — питаю я, хоча слова ледве вилітають із мого рота.
Андрій відкидає голову назад, ніби намагається вгамувати злість. Він охоплює мої щоки, змушуючи дивитися йому просто в очі, які зараз темні, мов нічний туман.
— Олесю, будь ласка, повернися до мене. Не здавайся. Все буде добре, ми зможемо це пережити, ти маєш вірити мені, — він упирається обличчям мені в шию і практично благає. — Я зроблю все для тебе, все, що забажаєш, тільки, будь ласка, вибач мені та повернися додому.
Коли я відповідаю на його обійми, то вірю в щирість, з якою він усе це говорить, але не можу йому пробачити. Може, колись, згодом, мені й вдасться це зробити, але саме в цей момент я просто не знаю як.
Мені не вистачає сил, досвіду та холодної голови. Я навіть до ладу не знаю, з чого почати. Він не зможе прогнати цю порожнечу в моєму серці, яку породила його зрада.
Відчуваю, як віддаляюся від нього, від нашого кохання, від нашого шлюбу, і зовсім нічого не можу з цим зробити, щоб зупинитися. Абсолютно нічого.
Сподобався роздiл? Чесна оцінка допоможе авторові у написанні книги. АнонімноУвага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Вибач та зрозумій, Катя Кірініна», після закриття браузера.