Читати книгу - "Межі пристойності, Лана Вернік"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
— Так.
— З ким?
— Лізо, що за допит? Ти шпигуєш для Олексія Петровича?
— Мариш? Мені просто цікаво. Вдома такий розбір польотів був, що шибки тріщали. Коли батько розповів мамі, що намагався на тебе вплинути відмовою прийняти Злату, то вона його мало не прибила.
— Мені це нецікаво, — Артур забрав свою каву і відпив.
— Взагалі? — Ліза натиснула на кнопку і собі.
— Взагалі.
— Я тобі не вірю.
— Як хочеш.
— Я розумію, що ти злишся на батька, але ж з його точки зору…
— Лізо, я на нього не злюсь. Це занадто сильна емоція. Мені просто стало все одно. Я не хочу ні чути про нього, ні знати його думку про що б там не було.
— Але ж він все одно твій батько, — Ліза усміхнулась.
— Так, він має певну причетність до моєї появи на світ, але це не робить його моїм батьком у повній мірі, — Артур кинув і пішов до Злати.
— В сенсі?... — здивовано озирнулась Ліза на брата, але той вже пішов.
Він зробив вигляд, що не почув її останнє питання, а насправді — не хотів засмучувати сестру своїм рішенням викреслити батька зі свого життя. Одного ножа в спину Артуру цілком достатньо.
Їх знову запросили до кімнати. Лікарі порадились, і Яків Павлович розповів про дорожню карту лікування Злати, пояснюючи, якими їм вбачаються наступні дії, і чому вони саме такі.
Найближчими днями потрібно буде зробити ряд обстежень і аналізів. Включаючи гістологію одного келоїдного рубця на шиї, аби виключити новоутворення.
Артур насупив брови при цих словах. Ні, онкології не може бути, це вже буде занадто… І, чи не вперше, надмірна худорлявість Злати його злякала…
Частина рубців буде шліфуватися лазером, переважно це кисті й ноги; до деяких буде застосовано кріотерапію (рідкий азот): плечі, частина шиї й обличчя; деякі рубці в цих же ділянках будуть висікати, зшиваючи по новому косметичним швом; незначну кількість рубців можна розгладити ін’єкціями, цього для їхнього розгладження буде достатньо.
До вуха і передпліч будуть застосовані ендоекспандери, після їхнього вживлення, приблизно через два тижні, почнуть їхню експансію (розширення) методом додавання фізрозчину всередину, двічі на тиждень, щоб досягти бажаного рівня розтягнення шкіри. На розтягування шкіри рук може піти кілька місяців, на вухо — менше.
Потім експандери на руках виймуть, виріжуть ушкоджені рубцями ділянки шкіри. Це може буде досить складний етап, точніше стане відомо після дослідження, оскільки є ризик, що рубці спаялися з апоневрозами і фасціями м’язів, а потім зшиють краї розтягнутої шкіри новим косметичним швом. Новий шов згодом, після загоєння, теж піддадуть фізіотерапії чи шліфуванню, в залежності від його стану.
Схожий алгоритм дій буде і з ендоекспандером біля вуха, що розтягне шкіру для подальшого формування з неї правильного контуру й нової мочки вуха.
Отак, в загальних рисах, п’ять пластичних хірургів склали план дій.
Є певні складні моменти, але всі лікарі були позитивно налаштовані.
Відвідувачі подякували й пішли на рецепцію, де Артур оплатив консультацію, а також погодив з медсестрою розклад на дослідження й здачу аналізів. Дізнався вартість інших послуг. Проблем з фінансами, наразі, не передбачалося.
Поцікавився, за скільки днів робиться гістологія. Медсестра незворушно відповіла: 7—10 днів. Це було довго… Бачачи, що чоловіка її відповідь засмутила, вона додала, що за вказівкою Якова Павловича, можуть пришвидшити на пару днів отримання результатів.
Артур озирнувся на Злату. Вона розмовляла з Лізою й Людмилою, була дуже схвильована, але тепер в неї з’явилась надія. Крутила каблучку на пальці і, очевидно, переживала за таку розтрату... насправді, причин для хвилювання нема. Артура такий розтягнутий у часі процес лікування влаштовував. Він мав певну суму, котра легко покривала витрати на всі аналізи, дослідження, шліфування й ін’єкції, встановлення ендоекспандерів, і на першу операцію — теж вистачало. Скоро отримає кошти за травень. Тому жодних причин для хвилювання він не бачив. Ще можна взяти халтуру, щоб точно знати, що вистачить. З грошима все складалось дуже вдало.
Єдине, що хвилювало його — можливість новоутворення. Ця думка отрутою розповзалась у ньому, холодячи нутрощі і сіючи паніку. Не думати про це. ВСЕ БУДЕ ДОБРЕ.
До рецепції підійшов Яків Павлович, поцікавився, чи всі дослідження розписали.
— Так, все розписали, завтра почнемо… Якове Павловичу, я б хотів дещо запитати… — Артур озирнувся на Злату, але та розмовляла з Лізою, стоячи до нього спиною.
— Я слухаю…
— Скажу відверто, призначення гістології мене… налякало. Я так розумію, що без її результатів ви нічого не будете робити.
— Потрібно виключити таку можливість. Рубець неоднорідний, до того ж — збільшені лімфовузли…
— Вони ж можуть бути збільшені й по іншій причині?
— Цілком.
— Декілька днів назад на неї напали і сильно стисли шию…
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Межі пристойності, Лана Вернік», після закриття браузера.