Читати книгу - "Пригоди бравого вояка Швейка, Ярослав Гашек"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
- Ну, то ходи зі мною,- вирішив Швейк,- але треба поводитися обережно, щоб не вскочити в якусь халепу.
- Не турбуйся, приятелю,- тихенько сказав Водічка, коли наближалися до сходів.- Я його як лясну...- І ще тихше додав: - Побачиш, ми з тим чортякою мадярським упораємося раз-два.
І якби хтось був у під’їзді й розумів по-чеському, то почув би ще й зі сходів гасло, що вже голосніше сказав Водічка: «Ти мадярів не знаєш...» До цього гасла він дійшов у тихому шинку над рікою Літавою, серед садів уславленої Кіраль-Гіди, оточеної горбами. Ці горби солдати завжди проклинатимуть, згадуючи всі вправи перед світовою війною і під час світової війни, коли вони теоретично готувалися до практичних погромів і різанини.
* * *
Швейк з Водічкою стояли перед дверима квартири пана Каконі. Перше ніж натиснути гудзик дзвоника, Швейк нагадав:
- Ти, Водічко, коли-небудь чув, що обережність - мати мудрості?
- Це мене не стосується,- відповів Водічка.- Не давай йому й рота роззявити...
- Та мені, власне, нема з ким тут говорити, Водічко.
Швейк подзвонив, а Водічка голосно сказав:
- Айн, цвай,- і злетить зі сходів.
Двері відчинилися, з’явилася служниця й спитала по-угорському, чого вони хочуть.
- Nem tudom, 266 - зневажливо сказав Водічка.- Вчися, дівко, по-чеському говорити.
- Verstehen Sie deutsch? 267 - спитав Швейк.
- A pischen. 268
- Also, sagen Sie der Frau, ich will die Frau sprechen. Sagen Sie, dass ein Brief ist von einem Herr, draussen in Kong. 269
- Я дивуюся тобі,- сказав Водічка, ступаючи за Швейком до передпокою,- що ти можеш з усяким смердюхом говорити.
Зачинивши за собою двері, вони ввійшли до передпокою. Швейк зауважив:
- Диви, які гарні речі, навіть дві парасолі на вішалці, і цей образ Ісуса Христа також непоганий.
З кімнати, звідки долинав брязкіт ложок і тарілок, знову вийшла служниця і сказала Швейкові:
- Frau ist gesagt, dass Sie hat ka Zeit, wenn was ist, dass mir geben und sagen. 270
- Also,- сказав урочисто Швейк.- Der Frau ein Brief, aber halten Kuschen. 271
Він вийняв листа надпоручника Лукаша.
- Ich,- сказав, показуючи пальцем на себе,- Antwort warten hier in die Vorzimmer. 272
- А ти чому не сядеш? - спитав Водічка, який уже розсівся в кріслі біля стіни.- Ось там крісло. Будеш іще тут стояти, немов якийсь жебрак. Не принижуйся перед цим мадяром. Побачиш, будемо мати з ним добру тяганину, але я його як лясну! Слухай,- сказав він за хвилину,- де ти навчився по-німецькому?
- Сам від себе,- відповів Швейк.
Знову запала тиша. Потім з кімнати, куди служниця віднесла листа, почувся страшний крик і галас. Спочатку хтось чимсь важким грюкнув об підлогу, а далі вже ясно було чути, що там літають склянки, б’ються тарілки й хтось несамовито реве: «Baszom az anyät, baszom az istenet, baszom a Kristus Mariát, baszom az atyádot, baszom a világot!». 273
Двері розчахнулись, і до передпокою вбіг добродій у розквіті віку з серветкою навколо шиї, вимахуючи щойно одержаним листом.
Старий сапер Водічка сидів ближче до дверей, і розлючений добродій зразу звернувся до нього:
- Was soll das heissen, wo ist der verfluchter Kerl, welcher dieses Brief gebracht hat? 274
- Помалу,- сказав Водічка, встаючи,- ти нам тут дуже не верещи, бо вилетиш. А коли вже хочеш конче знати, хто цього листа приніс, запитай цього приятеля. Та говори з ним чемно, бо стрімголов вилетиш за двері.
Тепер настала Швейкова черга пересвідчитися в красномовності осатанілого добродія з серветкою на шиї, який, ковтаючи і плутаючи слова, викрикував, що вони саме сіли обідати.
- Ми чули, що ви обідаєте,- каліченою німецькою мовою погоджувався з ним Швейк і додав по-чеському: - Ми теж були подумали, що, мабуть, даремно перешкоджаємо вам обідати.
- Не принижуйся,- кинув Водічка.
Розгніваний пан, у якого внаслідок надто енергійної жестикуляції серветка трималася тільки одним кінчиком, торочив далі: він, мовляв, спочатку думав, ніби в листі йдеться про приділення якихось кімнат для військових, бо цей дім належить його жінці.
- Сюди б ще вмістилося багато війська,- сказав Швейк,- але про це в листі немає згадки, як, мабуть, ви в цьому переконалися.
Пан ухопився за голову і вирік цілий потік докорів: він також був лейтенантом запасу і ще тепер би охоче служив, якби не хворі нирки. За його часів, говорив він, офіцери не були такі розпусні й не порушували родинного спокою. Цього листа він неодмінно надішле командирові полку, у військове міністерство, видрукує його в газетах...
- Пане,- з гідністю сказав Швейк,- цього листа писав я. Ish geschrieben, kein Oberleutnant. 275 Підпис - це лише так, він фальшивий. Unterschrift, Name falsch. 276
Мені ваша пані дуже припала до вподоби. Ich liebe Ihre Frau. 277
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Пригоди бравого вояка Швейка, Ярослав Гашек», після закриття браузера.