Читати книгу - "Коли курява спаде"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
На рудому коні сиділа, напевне ж, тусиня. Вона була дещо схожа на чоловіка, однак це робило її ще гарнішою і ще більш схожою на туси. Вона легко підняла ногу й першою зістрибнула зі спини коня. Потім спішилися двоє жінок-охоронниць, що їхали на чорних конях; вони були в червоному одязі й з рушницями. Кожна з них ухопилася за вуздечку білого коня й опустилася поряд із ним на коліна. Дівчина, що сиділа на спині цього коня, відкинула з обличчя хустинку.
— О Небо! — почув я свій голос.
О Небо, яка ж гарна ця дівчина на коні!
Раніше я не знав, яку жінку слід вважати гарною, але тепер зрозумів!
Я заплутався в ногах на рівнісінькій підлозі коридору, і якби не перила, то впав би вниз, прямо до ніг тієї красуні з обличчям богині. Управитель засміявся й сказав мені на вухо:
— Паничу, зверни увагу, цій жінці не потрібен і сто разів розумний чоловік, їй потрібно зробити з чоловіка абсолютного дурня.
Мої ноги мимоволі понесли мене вниз — крок за кроком, однак я сам того не усвідомлював, бо прикипів поглядом до обличчя дівчини-богині, яка сиділа на коні. Вона ж ступила на спини своїх служниць і зійшла на землю.
Я й не помітив, як швидко спустився. Мені хотілось уважніше роздивитись ту дівчину, однак її мати, власне, тусиня, стала переді мною і своєю широкою статурою затулила виднокіл. Я раптом забув, що вона — то іменита тусиня, і сказав до неї:
— Ти заступила мені світ і через це я не можу бачити гарну дівчину.
У цей момент управитель, який стояв позаду, кашлянув, і я тоді отямився. Туси зрозуміла, що бачить перед собою того дурного панича, якого туси Мерці народив із дружиною-китаянкою. Вона посміхнулась, зняла пістолет, навскоси підвішений на поясі, й передала його охоронниці в червоному. Потім зовсім злегка вклонилась і сказала:
— А другий панич є дійсно таким, як я собі й уявляла.
Неважливо, чи такий початок відповідав чи ні церемоніям, прийнятим на зустрічі двох туси, мені він сподобався, оскільки був невимушеним і все виглядало так, ніби тут дійсно зустрілися двоє туси.
Відтак другий панич родини Мерці усміхнувся:
— Кажуть, що тусиня схожа на чоловіка, однак, на мою думку, все-таки вона жінка.
— А в родині Мерці завжди змушують гостей стояти в дворі? — спитала тусиня.
— Ласкаво просимо почесних гостей! — тільки тепер прокричав управитель.
З верхнього поверху по сходах скотилася велика червона доріжка. Видно було, що люди, які котили цю доріжку, були надзвичайно досвідченими, адже доріжка підкотилась якраз під ноги гостей. Останніми роками, коли родина Мерці зміцніла, їй доводилося постійно вітати у себе гостей, тож слуги відпрацювали усі відповідні церемонії.
— Ходімо нагору, — сказав я.
Ступаючи по червоній доріжці, усі вирушили нагору. Я хотів трохи відстати від тусині, щоб знову подивитись на її гарну доньку, однак її охоронниці, підтримавши мене за руки, сказали:
— Паничу, будьте обережні, дивіться під ноги! — після чого проштовхнули мене на місце поруч із тусинею.
Коли слуги подавали чанг й чай, управитель почав розмову:
— Панич дуже незадоволений з того, що ви залишилися ночувати майже в нас на порозі, але не завітали до нас.
— Мені здається, що панич — не та людина, яка буде шукати собі клопоту, — зауважила тусиня.
Мені не подобалась така самовпевнена її манера, однак я сказав:
— Родині Мерці дійсно подобається бути гостинною.
Туси посміхнулась і сказала:
— Ми, туси Ронггонг, — жінки, а жінкам потрібно прибратися для зустрічі з іншими людьми. Я, моя донька, мої служниці — ми повинні були вдягнутися.
Тільки тепер її донька усміхнулася до мене. Усмішка її не була догідливою чи улесливою, то була усмішка жінки, яка знає, наскільки вона гарна. А усмішка її матері завжди виказувала, що вона знає, що в світі є тільки одна тусиня, і це — вона. Усмішки обох цих жінок вочевидь повідомляли мені, що вони знають, що спілкуються з хлопцем, у якого з головою не все гаразд.
Я навмисне підвищив голос і сказав управителю:
— Нехай гості приступають до обговорення найбільш нагальної справи.
— Ми пропонуємо спочатку обговорити найбільш нагальну справу, — виголосив управитель.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Коли курява спаде», після закриття браузера.