Читати книгу - "За вуаллю брехні, Юлія Ковалевська"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
– Я думав ти спиш. Знову кошмари?
– Звідки ти знаєш? – а потім вона зрозуміла. – Вчора те саме було? Тому ти ліг до мене?
– Так. Мені лягти?
Дівчина вагалась.
– Так, – ледь чутно промовила вона.
Чоловік трохи посунув її до іншого краю, бо минулої ночі він ледь тримався, аби не впасти з ліжка. Ліг поруч так само, як тоді. Знову взяв Ессі за руку, від чого її тілом пройшло приємне тепло.
– Розповіси про той сон? – тихо запитав він. Ессі мовчала. – Я розумію. Давай краще спати. Тобі треба відпочити.
– Тобі не сняться вони? – раптом усе ж запитала білявка.
– Хто?
– Ті кого ти вбив. Вони не приходять вночі?
– Я не бачу снів, – Естеса розуміюче кивнула. – Він тобі сниться?
– Так... – навіть у цілковитій тиші її голос було важко розчути.
– Ти захищалась. У цьому немає нічого поганого. Подумай про те, що їх би не мучила совість за те, що б вони зробили з тобою, якби не з’явився я. Можливо, комусь уже пощастило менше, ніж тобі. А тепер вони більше нікого не скривдять.
– Можливо ти маєш рацію, – задумливо протягнула ерцгерцогиня.
– А тепер спробуй заснути. На добраніч, Ессі.
– На добраніч...
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «За вуаллю брехні, Юлія Ковалевська», після закриття браузера.