Читати книгу - "Віддана босу за борги, Марк Логан"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
Мені залишається ступити останній крок, щоб переконатися: я чула голос Стаса!
Свого Стаса!
Але переді мною виникає стіна. Я б'юсь об неї. Замість кроку вперед роблю його у зворотному напрямку. Тіло тремтить, не витримуючи навантаження!
Неслухняними руками протираю обличчя, пригладжую зачіску й сукню.
Хочеться відтягнути час до неможливого і в той же момент пришвидшити.
Нервово усміхаюсь, розуміючи, що вперше настільки сильно боюся. Страшно, коли твої мрії збуваються, і страшно, коли вони розбиваються.
Набираю повні груди повітря і стримуюсь, щоб не забігти у кімнату.
За рекордний термін серце падає в п’ятки, коли мої очі впиваються у Стаса.
Не звертаю увагу на погляд Дороніна, який яскраво відчуваю своїм тілом, і біжу до чоловіка.
— Стасе, — шепочу, щосили обіймаю, шумно дихаю, переконуючись, що мої легені вдихають по-справжньому рідний аромат, до якого я звикла за стільки років. — Ти пахнеш домом, — говорю, дивлячись в очі.
Мої руки лягають на щоки чоловіка, пальці окреслюють легку усмішку. Мої ж хмуряться, тільки-но помічаю розбиту губу.
Переводжу невдоволений погляд на Андрія, якому хоч би що! Жодного каяття у погляді, проте нижня губа теж підправлена, що не може не радувати.
Поки що Доронін цікавить мене найменше, тому я знову зосереджуюся на Стасі, розглядаючи його з ніг до голови.
Дві руки на місці, як і ноги, які не зламані. Судячи з обличчя, чоловік наче не змарнів, а відповідно, Андрій його не утримував у темному підвалі.
Колір шкіри не змінився, як і запах, яким я дихаю на повні груди.
Я так захопилась обмацуванням чоловіка, що навіть не звернула уваги, як встигла перевірити, чи член на місці.
— Таню, — здіймаю очі на Стаса, помічаючи, крім усмішки, легкий рум'янець, який не в'яжеться з ним.
Мимоволі усміхаюсь. Рефлекторно облизую губи, відчуваючи на них солоний присмак. Виявляється, я плачу, не помічаючи цього.
Щось всередині лопає. Обпікає кожне нервове закінчення, і я роблю крок назад.
Не думаючи, піднімаю руку, і б'ю Стаса по обличчю. Звук розноситься відгомоном по кімнаті. Добре чути, як Андрій тихо хмикає. Хочеться подивитись на чоловіка і нахрін спалити його задоволене обличчя вбивчим поглядом, але я ніяк не можу відвести його від ще більш порожевілої щоки Стаса.
Не даю собі одуматись. Оцінити ситуацію, як вкладаю ще більшу частину болі в інший поцілунок моєї долоні і його іншої щоки.
— Я не дозволяла собі думати казна-що, але розум весь час малював твоє бездиханне тіло у канаві! — цього разу відчуваю, як гарячі сльози омивають моє обличчя.
Незабаром у мене починається легка істерика, де сльози чергуються зі скаженим сміхом.
Сподобався роздiл? Чесна оцінка допоможе авторові у написанні книги. АнонімноУвага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Віддана босу за борги, Марк Логан», після закриття браузера.