Читати книгу - "Первісна. У вирі пророцтв"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
— Та розумію, — не стала сперечатися з нею Ейрін. — Я й раніше знала це слово, але сказала про вселення, щоб сестра Ґлай не подумала, ніби я задаюся. І вона погодилася з тим, що назва не має великого значення.
— А як гадаєте, — промовила Морін, — десь уже з’явилися ворлоґи й хелвири?
— Не думаю, — відповіла Гелед. — Я взагалі сумніваюся, що бодай один демон сунувся в наш світ. І сестра Еймер у це не вірить.
Її кураторка, Еймер вер Енайг, належала до тих сестер, які були впевнені, що Ворог відкрив Тиндаяр лише з єдиною метою — захопити Первісну Іскру. На підтвердження своєї думки вони наводили звіти сімох відьом, що наразі перебували в морських експедиціях в Острівній півкулі та в південній частині Континентальної і за останні три місяці не виявили жодних ознак зростання активності чудовиськ, які у великій кількості водилися в тих краях. На переконання сестер, якби в земному світі з’явилися демони, то пекельні істоти, кинуті напризволяще із завершенням Мор Деораху, негайно б відчули присутність своїх погоничів і стали б цілими зграями вирушати на їхні пошуки. Проте чудовиська, більшість із яких могли плавати або літати, так і залишались на островах, де вгніздилися ще в прадавні часи, і не виказували ні найменшої схильності до міґрації.
Сестри-скептики, до яких належала зокрема й Альса вер Киннейді, не вважали ці арґументи достатніми, хоч і погоджувалися з тим, що пасивна поведінка чудовиськ, найімовірніше, свідчить про відсутність демонічної діяльності в земному світі. Разом з тим, вони припускали, що Ворог поки тримає орди демонів у Тиндаярі й вичікує на слушну нагоду для початку масованого вторгнення. Прибічники такої гіпотези були в значній меншості, їхні міркування видавалися притягненими за вуха, але найстарші не виключали, що вони можуть мати рацію, тому наказали всім сестрам на Абраді, які займаються пошуками чорного професора Фейлана аб Мередида, не застосовувати проти нього смертельних чарів, а брати лише живим. У крайньому разі, впокорити — бо й після цього він збереже своє вміння переходити в Тиндаяр, що дозволить відьмам потрапити до підземного світу і провести там розвідку…
Морозива у вазі потроху меншало, і розмова, як це повелося останніми днями, знову перейшла на Бренана та Ґвен. Ейрін розповіла, що Бренан уранці виїхав до Ейгайна, і цим трохи відтермінувала черговий раунд обговорення найактуальнішої для всього Сестринства події — дивовижного повернення до Ґвен відьомської сили. Втім, їй лише ненадовго вдалося зосередити увагу подруг виключно на Бренанові, позаяк дівчата з великим нетерпінням чекали на Ґвен і рахували дні до її прибуття на Тір Мінеган. На відміну від Шайни, яка, м’яко кажучи, не тішилась особливою симпатією серед менших сестер, Ґвен майже всі любили. Не можна сказати, що вона була вся така біла й пухнаста, теж мала звичку задирати носа й вихвалятися своїми успіхами в чарах, проте збиткувалася переважно з близьких їй за віком Ерліш і Меган, а до молодших ставилася загалом приязно й часто їм допомагала.
Ейрін не подобалися всі ці розмови про нову Ґвенину Іскру, від них їй ставало дуже незатишно і навіть трохи лячно. Тієї ночі п’ять днів тому вона гадала, що головне для неї переконати в своїй непричетності старших та найстарших сестер, а далі вже буде просто. Однак насправді найважчим випробуванням виявились такі от невинні балачки з подругами, коли доводилося стежити за кожним своїм словом і водночас удавати цілковиту безтурботність. Найменше напруження, найменший фальш, найменша незграбність при спробі змінити тему розмови могли навести дівчат на підозри — тим більше, що вони й так ладні були в це повірити, і їх стримувала лише невинна поведінка Ейрін та ще тверда впевненість старших у тому, що вона тут ні до чого.
На щастя, невдовзі прийшла Брі і стала скаржитися подругам на „цю нестерпну зануду Івін“, яка затримала її майже на годину через „жалюгідну краплину“ розлитого на уроці алхімії реактиву. І хоча та краплина, як з’ясувалося, пропалила наскрізь грубу дубову стільницю, Брі все одно наполягала на тому, що таке покарання було занадто суворим.
Ейрін негайно вступилася за свою кураторку, її підтримала й Арвен, а от Морін стала на бік Брі, бо також вважала Івін надміру вимогливою. Гелед у цю суперечку не втручалась, але явно була згодна з Ейрін та Арвен. Ще місяць тому вона вивчала алхімію та загальну маґію разом з Морін, а тоді на Тір Мінегані з’явилась Івін, і сестри-наставниці з цих дисциплін дружно віддали їй слабшу з учениць, щоб зосередитися на роботі зі здібнішою. Івін, що була наймолодшою за віком учителькою в Сестринстві, мусила примиритися з цим — бо, зрештою, їй перепала левова частка занять із Ейрін. Зате Морін і Гелед заздрили одна одній: перша воліла б повернутися до своїх колишніх наставниць, тоді як друга була б рада навчатись у Івін.
З появою Брі дівчата більше не заводили мову про Ґвен, а доїли морозиво і взялися далі причепурювати вітальню. Коли робота вже добігала кінця, Фіннела затягла Ейрін до Гелединого кабінету і, зачинивши двері, спитала:
— Надішлеш мого листа?
— Залюбки, — відповіла Ейрін. — Давай.
Кузина присіла на стілець, закотила край сукні й видобула з нашитої на нижню спідницю кишені складені вдвоє аркуші.
— Ось, — сказала вона і зненацька зашарілася. — Надішли Бренанові… Тільки не читай.
— Гаразд, не читатиму, — промовила Ейрін, ледве стримуючи глузливу посмішку.
За час, проведений на Тір Мінегані, Фіннела вже тричі писала Бренанові, але досі нітрохи не бентежилася, звертаючись із проханням надіслати її листа. Причина такої зміни в кузининій поведінці була для Ейрін цілком очевидна — раніше Бренан був заручений з Ґвен, тож Фіннела могла розраховувати лише на його дружбу і після того прикрого інциденту в Кил Морґанасі мусила з цим змиритись, а він, із властивою йому незлопам’ятністю, пробачив їй ті образливі слова. Та віднедавна ситуація докорінно змінилась, і кузина, схоже, знову загорілася ідеєю на заздрість усім на світі жінкам запопасти собі чоловіка-відьмака.
Ейрін розклала на столі чотири списані аркуші, створила поштове плетиво і, зорієнтувавшись у просторі, надіслала листа в
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Первісна. У вирі пророцтв», після закриття браузера.