Georgia
Tahoma
Arial
Verdana
Symbol
Інтервал:
-
+
Додати в закладку:
Додати
Перейти на сторінку:
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114 115 116 117 118 119 120 121 122 123 124 125 126 127 128 129 130 131 132 133 134 135 136 137 138 139 140 141 142 143 144 145 146 147 148 149 150 151 152 153 154 155 156 157 158 159 160 161 162 163 164 165 166 167 168 169 170 171 172 173 174 175 176 177 178 179 180 181 182 183 184 185 186 187 188 189 190 191 192 193 194 195 196 197 198 199 200 201 202 203 204 205 206 207 208 209 210 211 212 213 214 215 216 217 218 219 220 221 222 223 224 225 226 227 228 229 230 231 232 233 234 235 236 237 238 239 240 241 242 243 244 245 246 247 248 249 250 251 252 253 254 255 256 257 258 259 260 261
— Як ти? — запитав він, вже не шепчучи.
— Все добре, — дівчина дивилась на нього сяючим поглядом, не стримуючи усмішки. Вона була щасливою.
— Нам обом потрібно зараз прийняти душ і спробувати хоч трохи поспати, — сказав він, гладячи її ключицю пу́чками пальців. — Пропоную піти зараз.
— Разом? — вона грайливо усміхнулась, викликавши і в нього усмішку на вустах.
— Іншим ра́зом. Я лише проведу тебе, бо якщо підемо разо́м і занадто захопимося — тобі може бути неприємно, — Артур поцілував її в губи, — пішли.
Взявши з ліжка футболку й трусики Злати, він провів її до душової кабінки. Зачинивши за нею дверцята, спостерігав через матове скло за дівчиною.
Невже він отримав те, чого так прагнув всі ці роки? Отримав.
Що він відчуває?.. Що отримав більше, ніж заслуговує, набагато більше. Вона неймовірна. Як він і думав, вона найсмачніша цукерка з усіх.
Сподобався роздiл? Чесна оцінка допоможе авторові у написанні книги. Анонімно
Перейти на сторінку:
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 84 85 86 87 88 89 90 91 92 93 94 95 96 97 98 99 100 101 102 103 104 105 106 107 108 109 110 111 112 113 114 115 116 117 118 119 120 121 122 123 124 125 126 127 128 129 130 131 132 133 134 135 136 137 138 139 140 141 142 143 144 145 146 147 148 149 150 151 152 153 154 155 156 157 158 159 160 161 162 163 164 165 166 167 168 169 170 171 172 173 174 175 176 177 178 179 180 181 182 183 184 185 186 187 188 189 190 191 192 193 194 195 196 197 198 199 200 201 202 203 204 205 206 207 208 209 210 211 212 213 214 215 216 217 218 219 220 221 222 223 224 225 226 227 228 229 230 231 232 233 234 235 236 237 238 239 240 241 242 243 244 245 246 247 248 249 250 251 252 253 254 255 256 257 258 259 260 261
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Межі пристойності, Лана Вернік» , після закриття браузера.
Коментарі та відгуки (0) до книги "Межі пристойності, Лана Вернік"