Читати книгу - "Коли закінчиться ненависть , Лада Короп"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
Минув тиждень з того часу, як я бачила Ореста. Добре що він зрозумів мене правильно й більше не дістає. Хоча з іншої сторони я все ще продовжую думати про нього. Сьогодні маю шанс трохи відпочити. Бо ми з Нікою домовилися поїхати у нічний клуб. Туди приїжджає відомий ді-джей, тому народу буде багато. На жаль мені це не вдалося у Парижі, бо батько заборонив мені туди летіти. Сказав, що у нашої сім'ї немає на це коштів. І все ніби то завдяки тому виродку з яким я зв'язалася. Ось такий вирок. Хоча гроші у нашої сім'ї почали зникати тоді коли Ренат почав грати у казино.
Але батько цього вперто не помічає. Інколи мені здається, що я взагалі не його донька.
Підводжу останній штрих в макіяжі, беру сумочку і спускаюся вниз. Де на мене вже чекає Ніка в таксі. Коли я вже майже на виході до мене зненацька підходить Ярина.
– Куди це ти вирядилася? Наче новорічна ялинка?
– У своїх справах. Тобі то що? – зі зневагою дивлюся на Ярину. Бо іншого вона не заслуговує. – Їдеш розважатися? Ну звісно. Ти ж не страждаєш постійним токсикозом та болями в животі. Тобі добре, – зловтішається Ярина.
– Ти сама у всьому винна, Ярино. Але дитина це велике щастя. Тому цінуй те що маєш, – кажу і хочу вже йти.
– Скажи мені чесно. Тебе не хвилює, що ця дитина може бути від нього? – питає Ярина. А мені ніби ножем по серцю.
– Ні, все що стосується цього чоловіка більше мене не хвилює, – намагаюсь сказати якомога байдуже. – Брешеш. Я бачила як ти сердито витріщалася на нас з Орестом. Коли ми розмовляли минулого тижня.
– Я просто не очікувала вас побачити разом. Та ще й біля нашого будинку. І взагалі мене розізлила відсутність твоєї совісті.
– Яка свята невинність. Аж нудить. Це ти привела його у наше життя. Не я. Тому що завжди була обділена чоловічою увагою. Сіра миша, – підкреслює Ярина.
– Якщо ти хочеш мене принизити, то у тебе нічого не вийде. Бо ти сама не в кращому становищі. Вагітна та майже розлучена. І радій поки мій брат тебе тут тримає. Бо Оресту ні ти, ні твоя дитина й задарма потрібні не будете. Тож думай головою.
– Звідки тобі знати? Ти ж не питала у мене навіщо він приходив декілька днів тому, – язвить Ярина.
– Щоб повернути тебе? Саме це я приблизно й очікувала, – відповідаю.
– Не тільки це. Він сказав, що й досі мене кохає. І ще багато чого. Але це тобі знати не потрібно, – Ярина криво всміхається. Мені дуже неприємно це чути й вона знає. Тому б'є по болючому.
– То чого ти досі тут? Щастя вам у коханні. Йди до нього. Вали звідси, якщо у вас так все добре, – починаю трохи кричати.
Потім круто розвертаюся і йду геть. На подвір'ї темно і я не бачу як починаю спотикатися об каміння, коли виходжу на вулицю. Добре, що таксі ще не поїхало. Але біля нього вже стоїть роздратована Ніка.
– Чому так довго? – обурюється.
– Справи затримали. Ну поїхали, – кажу й коли сідаю в машину, то помічаю неподалік автівку Ореста.
Нічого дивного. Напевно знову прийшов до своєї Ярини. А мені він брехав, що тільки я йому потрібна. Падлюка. Важко зітхаю й дивлюся у вікно автомобіля. Намагаючись хоча б там знайти відповідь на свої питання.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Коли закінчиться ненависть , Лада Короп», після закриття браузера.