Читати книгу - "Віддана босу за борги, Марк Логан"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
Андрій тягне мене на себе, сідаючи верхи на свої стегна. А я дуже схвильована і збуджена, щоб не підкоритися. Адже мені, здається, ще більше хочеться, аніж йому.
Я соваюсь, намагаючись взяти його в себе, а він ковзає зовсім поряд і не входить. Намагаюся допомогти собі руками, але пальці чоловіка стискаються на моїх зап'ястях, не даючи здійснити задумане.
— Без рук, білявко, — шепоче й усміхається.
І я розумію, що з ним просто не буде. Він має намір замучити мене до краю. Він хоче, щоб я продовжувала соватись на його стегнах, поки нарешті не знайду цей зручний кут для повного проникнення.
— Ти звір, Доронін, — шепочу в його губи.
— Просто розслабся, — каже він і обхоплює мою нижню губу зубами.
Завмираю, бо це трохи боляче і незвично, а ще відволікає. І в цей момент Андрій штовхається стегнами догори, входить наполовину.
Відповідаю глибоким стогоном, повільно опускаюся, приймаючи його на всю глибину, на яку здатна.
Він розтягує мене зсередини, здається, що ледве поміститься. Але я дуже швидко підлаштовуюсь. Стас подбав про те, щоб у нашій спальні були іграшки відповідного розміру та навчив мене.
— Ох, — видихаю, коли Андрій починає рухатись.
Адже чоловік готував мене до цього. Невже Стас усе спланував ще тоді? Невже й справді залишив мене своєму другові, як відкупні? І я тепер маю відпрацювати сімейний обов'язок? Або мав якийсь інший план, про який я не здогадаюся, хоч би як хотіла?
— Швидше, — вимагаю, дивлячись у вічі своєму коханцю.
Чому коханий так вчинив зі мною? Чому віддав хижакові? І чому я зовсім не проти? Чому я продовжую думати про нього, коли в мені член його друга?
— Не командуй, — риком відповідає Доронін.
Але всупереч сказаному все ж таки прискорюється. Його погляд затьмарений задоволенням. Він насолоджується володінням мною. А я приймаю, і ніби помираю від кожного поштовху, настільки солодка ця дія.
У цей момент я усвідомлюю всю свою владу над цим неможливим чоловіком. Чи мені так хочеться думати? Тому що зараз він цілком мій і більше нічий.
— Та-а-а-аню, — утробний стогін виривається з грудей чоловіка.
Я відчуваю, як він здригається всім тілом, як він пульсує у мені. Відчуваю його гаряче сім'я, яким він вибухає всередині мене. І кінчаю. Як ніколи не кінчала. Хапаюся за його плечі руками, стискаюсь довкола нього.
— Ста-а-асе, — стогну, перебуваючи в напівмаренні.
І тільки по хватці рук, що боляче стистаються на моїх стегнах, по пальцях, що впиваються у шкіру, я розумію, що щось не так.
Сподобався роздiл? Чесна оцінка допоможе авторові у написанні книги. АнонімноУвага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Віддана босу за борги, Марк Логан», після закриття браузера.