Читати книгу - "Стів Джобс"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
— Macintosh зруйнує Lisa, — кричав він. - Macintosh зруйнує Apple.
Ні Сміт, ані Герцфельд не відповіли, а Пейдж продовжував управлятися в пишномовності.
— Джобс хоче зруйнувати Lisa, бо йому не дозволили керувати нею, — говорив він і майже плакав. — Ніхто не буде купувати Lisa, бо вони знають, що скоро з’явиться Macintosh. Але вам усе одно!
Він вибіг із кімнати, грюкнувши дверима. Та вже за мить повернувся.
— Я знаю, що це не ваша провина, — сказав він Сміту з Герцфель-дом. — Проблема — це Стів Джобс. Скажіть Стіву, що він руйнує Apple.
Джобс і справді зробив Macintosh дешевшим конкурентом Lisa з несумісним програмним забезпеченням. Найгірше те, шо жодна з машин не була сумісною з Apple П. Джобса неможливо було далі тримати в упряжі.
Цілковитий контроль
Небажання Джобса зробити Macintosh сумісним зі структурою Lisa мотивувалося не лише почуттям конкуренції чи помстою. Існував і філософський компонент. Це стосувалося його схильності до контролю. Він був переконаний: щоб отримати чудовий комп’ютер, потрібно, щоби його програмне забезпечення було тісно пов’язаним із технічним забезпеченням. А якщо комп’ютер працював з іншим програмним забезпеченням, на кону стояла його функціональність. Найкращим продуктом, уважав він, є «цілі пристрої», дизайн яких був цілковито розроблений так, щоби програмне забезпечення залежало від технічного і навпаки. Цим і вирізнятиметься Macintosh, адже його операційна система працює лише на власному технічному забезпеченні. Microsoft же навпаки робив так, щоб їхня операційна система могла працювати на технічному забезпеченні різних компаній.
— Джобс — сильний елітний митець, і він не хотів би, щоби його винаходи безуспішно змінювали невдахи-програмісти, — пояснював редактор ZDNetJXan Фарбер. — Це було б схоже на те, якби вуличний перехожий додав кілька мазків картині Пікассо чи змінив слова у пісні Ділана.
Пізніше Джобсова концепція «цілих пристроїв» відрізнятиме iPhone, iPod і iPad від їхніх конкурентів. Ці продукти виявилися не-перевершеними. Проте така стратегія не завжди була найкращою для домінування на ринку.
— Від першого Macintosh і до найпізнішого iPhone система Джобса була закритою настільки, що споживачі не могли втрутитися у неї чи модифікувати її, - зауважив Лендер Кані, автори книги «Культ Macintosh».
Бажання Джобса контролювати стало причиною дебатів із Возняком. Вони сперечалися, чи Apple II повинен мати гнізда, щоби користувачі могли вставляти картки у материнську плату, додаючи більшої футікціональності. Тоді Возняк переміг у суперечці; Apple II мав вісім гнізд. Та цього разу машина була Джобсовою, а не Воз-няковою, і Macintosh матиме обмежену кількість гнізд. Неможливо буде навіть відкрити коробку і дістатися материнської плати. Для любителів чи хакерів це було не круто. Але для Джобса Macintosh був масовим продуктом. Він хотів, щоби користувачі отримували контрольоване враження від праці за комп’ютером.
— Комп’ютер є відображенням його контролюючої особистості,
— говорив Бері Кеш, якого Джобс узяв на роботу у 1982 році на посаду маркетингового стратега у «Фортеці Texaco». — Коли Стів говорив про Apple II, він обурювався: «У нас немає контролю, і гляньте, які божевільні речі люди хочуть зробити з комп’ютером, я вже ніколи не допущу такої помилки».
Він пішов так далеко, що винайшов спеціальне приладдя, і Macintosh неможливо було розкрутити звичайною викруткою.
— Ми розробимо цю річ так, що ніхто, крім працівників Apple, не зможе проникнути всередину продукту, — говорив він Кешу.
Джобс також вирішив забрати з клавіатури Macintosh клавіші зі стрілочками, які пересували курсор. Рухати курсор можна було лише мишкою. Таким чином Джобс хотів привчити старомодних користувачів до навігації «наведи-натисни» навіть попри їхнє бажання. Джобс, на відміну від інших розробників продуктів, не вважав, що клієнт завжди правий. Якщо клієнт не хоче користуватися мишкою — значить, він не правий.
Іншою перевагою клавіатури без стрілочок було те, що розробники програмного забезпечення мали писати інші програми для Macintosh, а не розробляти загальні програми, які б використовувалися на всік комп’ютерах. Джобсу подобалася така вертикальна інтеграція між прикладним програмним забезпеченням, операційними системами та пристроями.
Бажання Джобса мати цілковитий контроль викликало в нього алергію на пропозиції від Apple, в яких ішлося про ліцензування операційних систем Macintosh для інших виробників оргтехніки та дозволу клонувати продукцію Macintosh. Новий, повний сил директор із маркетингу в Macintosh, Майк Мюррей запропонував ліцензування програми у приватній записці до Джобса у травні 1982 року. «Нам би хотілося, щоби Macintosh став стандартом індустрії, — писав він.
- Заминка, звичайно ж, у тому, що потрібно купувати технічне забезпечення Macintosh, щоби повністю відчути перевагу комп’ютера. Ріцко (якщо взагалі коли-небудь) будь-яка компанія могла створити та підтримувати широкі стандарти індустрії, які не можуть використовуватися іншими виробниками». Його пропозицією було ліцензування операційних систем Macintosh для Tandy. У магазині віл, Tandy - Radio Shack - чекали на інших клієнтів, і тому, як казав Мюррей, продажі Apple не особливо постраждають. Однак Джобс був рішуче проти такого плану. Його підхід до справи означав, що Macintosh залишиться контрольованим і відповідатиме певним стандартам. Та, як і перестерігав Мюррей, Macintosh буде важко зайняти місце стандарту в індустрії у світі, наповненому клонами IBM.
Машини року
Спливав 1982 рік, і Джобс переконав себе у тому, що він стане Людиною року' за версією Time. Якось він прийшов до офісу «Фортеці Texaco» з керівником вівділення часопису в Сан-Франциско Майклом Моріцом і переконав колег дати Моріцу інтерв’ю. Але на обкладинці часопису таки був не Джобс. Натомість головний редактор обрав зображення комп’ютера для кінцевого випуску року і назвав його «Машини року».
Поряд із головним матеріалом у часописі була розповідь про Джобса, базована на репортажах Моріца і написана Джеєм Коксом - редактором, який зазвичай писав про рок-музику. «З його м’якими продажами та сліпою вірою, якій би позаздрили давні християнські мученики, це — Стівен Джобс, котрий ширше, аніж хто інший, відкрив двері і впустив у них персональні комп’ютери»,
- йшлося у статті. Матеріал був хорошим, та подеколи настільки жорстким, що Моріц (після того як написав
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Стів Джобс», після закриття браузера.