Читати книгу - "Пані Язикатої Хати, Ялинка Ясь"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
-Ой...
Так тривало усю ніч. Дбайлива Лукерія зрідка підливала чайку в філіжанку і мовчала, побоюючись гніву. Перед світанком Стьопка вигукнула клич вождя індіанців на стежці війни і кинулась у танок навколо столу.
-Вийшло, Лукеріє! Єгоричу, Кропивка, Конопатка! Ура!
-Ура, господине! А що вийшло?
-Програму майже дописала! Завтра пробуватиму в дії, сьогодні вже нічого не розумію! Дивись сюди! - жінка тицьнула пальцем у робочий стіл, - бачиш іконку у вигляді серця розділеного навпіл?
-Ну... серце бачу, ікону не бачу...
-Та ні! Іконка означає значок! Так ось, дивися, що зрештою має вийти, - Степанія натиснула пару клавіш і серце з'єдналося в одне і від нього на різні боки полетіли феєрверки та кульки, - як, класно вигадає?
-Ага... гарно, а що це?
-Ох, як з тобою складно, Лукеріє! «Що це» та «Це що» весь вечір! Давай завтра покажу на ділі. А тепер – я спати! - Не знала ще Степанія, що подальші події не дадуть їй завтра випробувати програму у справі.
-Яке спати? Зоря скоро! – обурилася охоронниця.
-Я спати, ти що, з ніг валюсь!
-Пора бігати, забула про пристрасть палючу?
-Лукеріє, я завтра! - категорично заявила Степанія і полізла на дідове ліжко.
-Так це ж…
-Залиш її, - заступився Єгорич, - заморилась панночка наша!
Лежала Стьопка з заплющеними очима, вже одним кроком уві сні, та згадався їй ведмедик. Як він сумно дивився їй у слід, коли вона вчора йшла. "Гадство! Я ж обіцяла йому гостинець! Вилаялася Стьопка і вилізла з-під теплої ковдри. «Побігаю, а потім відісплюся!
_______________
Дякую за зірочки!
Сподобався роздiл? Чесна оцінка допоможе авторові у написанні книги. АнонімноУвага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Пані Язикатої Хати, Ялинка Ясь», після закриття браузера.