Читати книгу - "Коли курява спаде"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
Він уважно подивився на мене.
Перед ним стояв відомий усім дурень, однак цьому дурню вдалося зробити те, що не вдалося розумній людині. Направду старший брат зовсім не був амбіційним і не належав до тих людей, які будь-що прагнуть стати туси. Тобто я хочу сказати, що якби його молодший брат не був дурнем, можливо, він міг би й поступитися йому своїм місцем туси. Події на південному кордоні були уроком для нього, вказуючи на те, що він не так уже й любить працювати головою. Однак його молодший брат був дурнем. Тому все так і сталося. Хоча й переможений, він все-таки звисока поплескав мене по плечу. Потім його погляд ковзнув через мене й упав на Тхарну. Він сказав:
— Тільки погляньте — ти ж навіть не тямиш, яка жінка гарна, а яка — ні, однак тобі дісталась така гарна жінка! У мене ж було так багато жінок, однак жодної — такої гарної.
— Усі її служниці — дуже гарні, — відповів я.
Ось так ми з братом зустрілись. Я уявляв ситуацію дещо по-іншому, однак, зрештою, так чи інакше, ми зустрілись.
Я махнув рукою з горішнього поверху, і Санг'є Дролма розпорядилася слугам знімати з коней одну по одній скрині зі сріблом. Я наказав їм відкрити ці скрині, і натовпом відразу ж прокотився гучний гул зачудування. Хоча в замку Мерці було багато срібла, однак більшість людей — старости, старійшини, простолюд і домашні раби — ще ніколи не бачили так багато срібла, зібраного одночасно в одному місці.
Коли ми йшли до їдальні, позаду нас почувся важкий гуркіт — це відкривали двері підземних сховищ. Коли ми увійшли до їдальні, Тхарна сказала мені на вухо:
— Чому тут усе так само, як у родині Ронггонг?
— Тому що всі туси — однакові, — відповіла їй мати, почувши її запитання.
— Однак на кордоні все було інакше, — зауважила Тхарна.
— Тому що твій чоловік — не туси, — відповіла дружина туси.
— Він зможе стати туси, — сказала Тхарна до неї.
— Приємно знати, що ти так думаєш, — сказала матір. — Однак коли я думаю про те, що він поїде до вас і вже не житиме в своїй родині, мені стає гірко.
Розмова матері й Тхарни на цьому припинилася.
Я віддав ще один наказ, і увійшли двоє моїх прислужників разом із двома привабливими служницями Тхарни. Перед кожним з присутніх вони поставили по вагомому подарунку, і все тут вкрилося блиском коштовностей. Вони ніби не вірили, що всі ці речі я привіз із пустирища на кордоні.
— Надалі багатство тектиме до нас безперервно, — сказав я.
Але то була тільки половина фрази — другу половину я не висловив. А була вона такою: «Якщо ви не будете мати мене за дурня».
У цей час увійшли служниці й, прошурхотівши ногами по підлозі, стали на коліна позаду нас. Тхарна — донька конюха — також стала на коліна позаду мене й Тхарни уродженої туси. Я відчував, що вона тремтить. Я не розумів, як я міг раніше з нею спати. Так, дійсно тоді я не розумів, яку жінку слід вважати гарною. Тож вони запхнули мені в ліжко абикого.
Тхарна, кутиком очей поглянувши на цю служницю, сказала мені:
— Бачиш? Я ніколи не ставилась до тебе, як до безнадійного дурня, а от твої рідні цілком мають тебе за дурня — це видно з того, яку вони тобі знайшли жінку.
Потім вона дала Тхарні-служниці в руки низку перлів і сказала так, щоб усі могли почути:
— Я чула, що ти носиш таке саме ім’я, як і я. Однак відтепер у тебе не може бути такого імені.
Я почув схожий на комариний писк голос Тхарни-служниці:
— Так.
Ще я почув, як вона сказала далі:
— Прошу пані подарувати мені нове ім’я.
— Я бачу, поруч із моїм чоловіком — усі розумні люди, — засміялася Тхарна й додала: — Йому щастить.
Служниця, яка залишилася тепер без імені, все тим самим комариним голосом промовила:
— Прошу пані подарувати мені ім'я.
Тхарна повернула сяюче усмішкою обличчя до туси Мерці:
— Батьку, — це вона вперше говорила до мого батька і до того ж стверджувала свої родинні стосунки з ним, — батьку, подаруйте, будь ласка, нашій рабині ім’я.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Коли курява спаде», після закриття браузера.