Читати книгу - "Талiсман"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
— Зажди.
— Я не хочу цього чути! Я не…
— Чому б тобі не спитати в Кейсі, як далеко сирени? — спитав Джек, і Ворвік ще більше насупився. — Вас надурили, ви хіба цього не знали? Окреслити Вам проблему? Тут дуже паршиво. Він знає це — вже унюхав. Він скинув усе на вас. Зважаючи на звуки зверху…
Сінґер вирвався із рук Ворвіка і ляснув Джека по щоці. Його голова смикнулася вбік і повернулася на місце.
— Усе дуже й дуже погано.
— Замовкни, інакше я тебе вб’ю, — зашипів Сонні.
Цифри на електронному годиннику змінилися.
— Уже п’ять хвилин.
— Сонні… — У Ворвіка на мить перехопило подих. — Давай знімемо з нього цю штуку.
— Ні! — крик Сонні був ображеним, лютим… і вкрай наляканим.
— Ти знаєш, що казав Превелебний, — швидко сказав Ворвік. — Раніше. Коли приїхали люди з телебачення. Ніхто не має бачити гамівних сорочок. Вони не зрозуміють. Вони…
Клац. Увімкнувся інтерком:
— Сонні! Енді! — Голос Кейсі повнився переляком. — Вони близько. Сирени! Що нам робити?
— Розв’яжімо його зараз! — обличчя Ворвіка зблідло, і лише на вилицях горів рум’янець.
— Ще Превелебний Ґарднер сказав…
— Мене не їбе, що там казав Превелебний Ґарднер! — Голос Ворвіка стишився до шепоту. Тепер він озвучував найбільший дитячий страх: — Вони нас упіймають, Сонні! Вони нас упіймають!
І Джек подумав, що чує сирени, хоча, можливо, це була тільки його уява.
Погляд Сонні нерішуче пройшовся по Джеку. Він підняв револьвер, і на мить Джек повірив, що Сонні й справді збирається його застрелити.
Минуло вже шість хвилин, а Ґарднер досі не натискав на клаксон, повідомляючи, що deus ex machina[204] готовий довезти їх до Мансі.
— Ти розв’язуй його, — насупившись, буркнув Сонні Енді Ворвіку. — Я не хочу торкатися до нього. Він грішник. І педик.
Сонні повернувся за стіл, а Енді Ворвік заходився розв’язувати гамівну сорочку.
— Краще мовчи, — важко дихав Енді. — Краще мовчи. Інакше я сам тебе вб’ю.
Права рука вільна. Ліва рука вільна. Руки безсило впали на коліна. Голки та шпильки повернулися.
Ворвік зняв із нього жахливу сірувато-коричневу гамівну сорочку з парусини із сирицевими зав’язками. Глянув на нього і скривився. Швидко перетнув кімнату і взявся засовувати сорочку в сейф Сонячного Ґарднера.
— Підтягни штани, — гаркнув Сонні. — Гадаєш, я хочу витріщатися на твоє хазяйство?
Джек підтягнув труси, узявся за пояс штанів, упустив його, а тоді нарешті зміг одягнутися.
Клац! Інтерком:
— Сонні! Енді! — Кейсі бився в паніці. — Я щось чую!
— Вони наближаються? — Сонні мало не кричав. Ворвік удвічі швидше заходився засовувати сорочку в сейф. — Вони вже повертають до централь…
— Ні! В каплиці! Я нічого не бачу, але чую щось у…
Дзвін розбитого скла. Ворвік стрибнув з пітьми каплиці в студію.
18
Динаміки страшно підсилили крики Кейсі, коли він відкотився на своєму кріслі від пульта.
Студію затопив шторм скла. Вовк усіма чотирма лапами приземлився на похилу контрольну панель і чи то зістрибнув, чи то сповз із неї; очі його сяяли червоним вогнем. Довгими кігтями він повертав тумблери, довільно вмикав перемикачі. Магнітофон Сонні з великими котушками увімкнувся.
— …КОМУНІСТИ! — завив голос Сонячного Ґарднера. Увімкнений на повну, він глушив і крики Кейсі, і горлання Ворвіка: «Пристрель його, Сонні, пристрель його, пристрель». Голос Ґарднера був не єдиним. На фоні, наче музика з пекла, тріщали впіймані зовнішніми мікрофонами Кейсі сирени каравану патрульних машин, що заповнювали під’їзну доріжку «Дому Сонця».
— О, ВОНИ СКАЖУТЬ ВАМ, ЩО ЦЕ ДОБРЕ — ДИВИТИСЯ ТІ БРУДНІ КНИЖКИ! ВОНИ СКАЖУТЬ, ЩО ЗАКОН, ЯКИЙ ЗАБОРОНЯЄ МОЛИТВУ В ГРОМАДСЬКИХ ШКОЛАХ — НЕ БІДА! ВОНИ СКАЖУТЬ НЕ ПЕРЕЙМАТИСЯ, ЩО ШІСТНАДЦЯТЬ КОНГРЕСМЕНІВ І ДВА ГУБЕРНАТОРИ ВИЗНАЛИ СВОЮ ГОМОСЕКСУАЛЬНІСТЬ! ВОНИ СКАЖУТЬ…
Стілець Кейсі відкотився до скляної стіни між студією та кабінетом Сонячного Ґарднера. Хлопець повернув голову — і на мить вони побачили його агонізуючі вирячені очі. Тоді Вовк зістрибнув із контрольної панелі. Нахилив голову до живота Кейсі, вгризся в нього. Його щелепи заходилися розтулятися і затулятися зі швидкістю машини для розрізання цукрової тростини. Кров ударила вгору і залила вікно, коли Кейсі забився в судомах.
— Застрель його, Сонні! Застрель цю блядську істоту! — кричав Ворвік.
— Гадаю, я краще застрелю його, — сказав Сонні, дивлячись на Джека.
Він говорив зі впевненістю людини, що прийняла дуже важливе рішення. Він кивнув і ощирився.
— …ДЕНЬ ГРЯДЕ, ХЛОПЧИКИ! О ТАК, ВЕЛИКИЙ ДЕНЬ, КОЛИ ВСІ КОМУНІСТИ, ГУМАНІСТИ, ПРИРЕЧЕНІ НА ПЕКЛО АТЕЇСТИ ВИЯВЛЯТЬ, ЩО СКЕЛЯ НЕ ЗАХИСТИТЬ ЇХ, МЕРТВЕ ДЕРЕВО НЕ СТАНЕ ЇХНІМ ПРИТУЛКОМ! ВОНИ ЗБАГНУТЬ. СКАЖІТЬ АЛІЛУЯ! ВОНИ ЗРОЗУМІЮТЬ…
Вовк гарчав і рвав на шмаття.
Сонячний Ґарднер просторікував про комуністів і гуманістів, приречених на пекельні муки штовхачів наркоти, які хотіли б, щоб молитви ніколи не повернулися в громадські школи.
Сирени надворі; ляскання дверцят машин; хтось каже комусь не поспішати; хлопчик наляканий.
— Так, це все ти, ти накоїв ці біди.
Сонні звів револьвер сорок п’ятого калібру. Дуло було настільки ж великим, як і горло тунелю в Оутлі.
Скляна стіна між студією і кабінетом із гучним хрипким ревінням розбилася на друзки. Сіро-чорна волохата фігура скочила в кімнату; морда була розрізана уламком скла, ноги кривавили. Воно ревіло майже як людина, і у свідомість Джека ввірвалася настільки могутня думка, що вона відкинула його назад:
ТИ НЕ НАШКОДИШ СТАДУ!
— Вовку! — закричав він. — Обережно! Обережно, у нього ре…
Сонні двічі натиснув на спусковий гачок. Оглушливі постріли в замкненому просторі. Кулі призначалися не Вовкові — їх спрямували в Джека. Однак влучили вони в перевертня, бо саме тієї миті Вовк опинився між хлопчиками. Джек побачив два величезні, нерівні скривавлені отвори в боці Вовка — там, де кулі пройшли наскрізь. Відбившись від його ребер, вони змінили напрямок, і жодна не влучила в Джека, хоча він відчув, як одна із них пролетіла повз його ліву щоку.
— Вовку!
Вовкові м’які стрибки стали незграбними. Праве плече поїхало вперед, тицьнулося в стіну, розбризкало кров і збило обрамлене фото Сонячного Ґарднера у фесці храмовника[205].
Сміючись, Сонні Сінґер повернувся до Вовка і знову вистрелив. Він тримав зброю обома руками, і його плечі смикнулись від віддачі. Дим від пострілу застиг густою, непорушною, шкідливою завісою. Вовк упав на чотири
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Талiсман», після закриття браузера.