Читати книгу - "Чужинець на чужій землі"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
Джубал глянув на Джилл.
— Гм... Я ґрокаю. Бережіть себе.
— Так. Ходімо, Джилл.
Вони пішли ще до того, як він встав з-за столу.
Розділ 26
Це був звичайний мандрівний ярмарок у звичайному містечку. Ті самі атракціони, той самий смак цукрової вати, і гральні вагончики, що випробовували встановлений рівень терпимості місцевого закону до відокремлення простаків від їхніх грошей — чи то завдяки киданню бейсбольних м'ячів по мішенях, чи через колеса удачі, чи ще якимось чином, проте, так чи інакше, це відділення відбувалося. Лекцію на сексуальну тематику підігнали під місцеву версію концепції Чарльза Дарвіна; дівчата під час вистав використовували саме таку кількість диму, якої вимагали місцеві звичаї; Безстрашні Фентони виконували своє Непідвладне Смерті (у рамках здорового глузду) Подвійне Пірнання якраз перед останнім виступом кожного вечора.
Вистава «десять в одному» була однаково стандартна. Там не було телепата, але був фокусник; не було бородатої дами, проте вони мали напівчоловіка, напівжінку; тут ніхто не ковтав мечів, зате ковтали вогонь. Замість татуйованого чоловіка була татуйована дама, яка ще й заклинала змій, а під час вистави (за додаткових п'ятдесят центів) вона з'являлася повністю гола!.. Одягнена лише у неприкрите живе тіло з екзотичними малюнками! І кожен простак, який зміг би знайти нижче шиї хоч один квадратний дюйм без татуювань, отримав би чек на двадцять доларів.
Ті двадцять доларів так ніхто і не отримав за весь сезон — попри те що вистава була й справді розкручена. Місіс Пайвонскі — на афішах місіс Пі — залишалася абсолютно спокійною, виходячи без жодного іншого одягу, окрім неприкритого, живого тіла... А також чотирнадцятифутового боа-констріктора, знаного як Солоденька булочка.
Солоденька булочка обвивалася навколо місіс Пі так продумано, що навіть місцевий союз пасторів не зміг би знайти справжнього виправдання скаргам, — зокрема зважаючи на те, що їхні доньки, які відвідували ярмарок, були вбрані приблизно так само, а прикриті навіть і ще менше. Щоб спокійну й покірну Солоденьку булочку не турбували, місіс Пі завбачливо стояла на маленькій платформі посеред брезентового басейну, на дні якого було з десяток кобр.
Часом траплялися п'яниці, які були впевнені, що всі змії заклинательки були безпечними, і тому намагалися залізти у басейн, шукаючи той квадратний дюйм без візерунку,— проте і вони змінювали свою думку, щойно якась кобра помічала їх, піднімалася й розкривала капюшон.
Окрім того, освітлення було скромним.
Проте п'яниці не могли виграти двадцять доларів у будь-якому разі. Заява місіс Пі була значно голосніша за долар. Разом зі своїм покійним чоловіком вона впродовж багатьох років володіла татуювальним салоном у Сан-Педро; коли клієнтів було мало, вони прикрашали одне одного — врешті решт, з мінімальними незручностями для неї. Коли від її шиї і донизу не залишилося жодного вільного місця, щоб продовжити, цей мистецький твір був повністю закінчений. Вона дуже пишалася як тим, що була найбільш татуйованою жінкою у світі, так і тим, що автором тату був найвизначніший світовий митець, яким вона скромно вважала свого покійного чоловіка, — вже не кажучи про гордість від того факту, що кожен зароблений нею долар вона заробила чесно.
Вона спілкувалася з аферистами та грішниками й не сторонилася їх. Проте її власна чесність була недоторканною. Їх з чоловіком навернув сам Фостер, і вона підтримувала своє членство у Сан-Педро, а також відвідувала служби у найближчому філіалі Церкви Нового Одкровення незалежно від того, де була.
Патриція Пайвонскі з радістю би обійшлася без захисту Солоденької булочки під час виступу не лише для того, щоб довести свою чесність (яка не потребувала доказів, оскільки вона знала, що це правда), а й тому, що була переконана, вона була кращим полотном релігійного мистецтва, ніж будь-які стіни чи стелі Ватикану. Коли вони з Джорджем побачили світло, на тілі Патриції недоторканними залишилося тільки три квадратні дюйми; перед тим як він помер, вони зобразили на них повну ілюстровану історію життя Фостера — від ясел з янголами поблизу до Дня слави, коли він посів призначене йому місце серед архангелів.
На жаль (адже це могло перетворити багатьох грішників на шукачів світла), більшість фрагментів цієї священної історії слід було прикривати, а обсяг залежав від місцевих шерифів. Проте вона могла показати її на закритих зустрічах Щастя у місцевих церквах, куди ходила, якщо пастор цього хотів, — що зазвичай і траплялося.
І, хоча це завжди додавало Щастя, врятованим це було не потрібно; Патриція радше рятувала б грішників. Вона не могла проповідувати, не могла співати і ніколи не говорила божественною мовою — проте сама вона була живим свідченням світла.
У наступній серії вистав «десять в одній» вона виступала майже останньою, якраз перед фокусником; це дало їй час прибрати свої непродані фотографії (четвертак за чорно-білу, п'ятдесят за кольорову, набір фотокарток у запечатаному конверті за п'ять доларів, котрий продавався лише тим, хто мав друковане посвідчення доктора медицини, психолога, соціолога чи когось подібного, хто володів спеціальністю, не доступною загальній публіці. І тут виявлялася чесність Патриції: вона ніколи не продавала такий конверт — навіть за десять доларів, — якщо їй не показували посвідчення чи хоча б візитки: ніяких брудних грошей, доки її діти не закінчать школу!), та йшла за відкидну завісу — щоб підготуватися самій та підготувати своїх змій до виступу.
Фокусник доктор Аполло виступав на останній платформі — найближчій до відкидного полотна біля входу. Він почав з того, що роздав своїм глядачам десяток блискучих сталевих кілець — кожне розміром з тарілку; він спонукав їх пересвідчитися на власні очі, що кожне кільце цілісне та гладеньке. Потім він склав їх так, щоб кільця накладалися одне на одне. Доктор Аполло пройшовся вздовж платформи дістав паличку і торкнувся нею до кожного перекриття — й цільні сталеві кільця вже утворювали ланцюжок.
По-буденному поклавши паличку у повітрі, він закотив рукава, взяв у помічниці миску яєць і почав жонглювати десь приблизно десятком з них. На жонглювання не дуже звертали увагу — більшість поглядів були прикуті до його асистентки. Вона була гарним прикладом того, як можна виглядати сучасно і функціонально, — хоча на ній було значно більше одягу, ніж на юних леді з шоу-програми, тим не менше складалося враження, що у неї взагалі немає татуювань.
Ледь помітний інтерес з'явився, коли з шести яєць залишилося п'ять, потім чотири... три, два, — аж поки нарешті доктор Аполло підкинув у повітря останнє
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Чужинець на чужій землі», після закриття браузера.