Читати книгу - "Стів Джобс"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
То був складний період. Крісанн Бреннан жила всього за декілька кварталів від будинку Джобсів та інколи приходила до їхнього дому і кричала на них із подвір’я. Коли я нещодавно запитав жінку щодо її поведінки і тих обставин, які призвели до того, що Ліза виселилася з ії дому, вона сказала, що досі не змогла переварити в своєму розумі того, що сталося в той період. Але згодом Крісанн написала мені довгого електронного листа, який, за її словами, міг допомогти прояснити ситуацію:
Чи знаєте ви, як Стів зумів змусити місто Вудсайд дозволити йому знести його вудсайдівський будинок? Там була спільнота людей, які хотіли зберегти той будинок через його історичну цінність, але Стів хотів знести його й побудувати дім із садом. Стів настільки занедбав будинок за багато років, що просто вже не було ніякої можливості врятувати його. Стратегія, яку він використовував, щоб отримати бажане, полягала в тому, щоби просто притримуватися лінії найменшого опору й поменше докладати будь-яких зусиль. Тож саме це він робив із будинком, може, навіть залишав вікна відчиненими протягом років, і будинок розвалився. Геніально, ні?.. Дуже схожим способом Стів працював над тим, щоби підірвати моє благополуччя і мій авторитет в очах доньки, коли Лізі було 13-14, щоби змусити її переїхати до нього. Він почав з однієї стратегії, а тоді вона змінилася на іншу, легшу, яка завдавала навіть більше шкоди мені й створювала більше проблем для Лізи. Це могло бути не надто чесно, але він отримав те, що хотів.
Ліза жила з Джобсом і Пауел протягом усіх чотирьох років навчання в середній школі Пало-Альто й почала називатися Ліза Бреннан-Джобс. Стів намагався бути хорошим батьком, але траплялись моменти, коли він був холодним і відчуженим. Коли Ліза відчувала, що їй потрібно побути десь подалі від Джобса, то шукала притулку в родині друзів, які жили неподалік. Пауел намагалася підтримувати дівчинку, і саме вона ходила на більшість шкільних подій Лізи.
Навчаючись у старшому класі, Ліза розцвіла. Приєдналася до колективу, який працював над шкільною газетою. The Campanile, і стала співредактором. Разом зі своїм однокласником Беном Г’юлеттом, онуком чоловіка, який дав першу роботу ї"ї батькові, вона викривала таємні підвиїцення зарплати, які шкільна рада надавала адміністраторам. Коли настав час поступати до коледжу, вона знала, шо хотіла їхати на схід. Ліза подала документи в Гарвард — підробивши підпис свого батька на анкеті, тому що його не було в місті, - і була прийнята на навчання в 1996 році.
У Гарварді Ліза працювала над університетською газетою The Crimson, а згодом — над літературним часописом The Advocate. Порвавши зі своїм хлопцем, вона поїхала на рік до Лондона, щоби навчатися в Королівському університеті. Її стосунки з батьком залишалися неспокійними протягом усього університетського навчання. Коли Ліза приїжджала додому, завжди виникали суперечки з приводу дрібниць — що подавали на вечерю, чи достатньо уваги вона приділяє своїм напіврідним братику й сестричкам, — і вони не говорили один з одним протягом тижнів чи навіть місяців. Час від часу суперечки розвивалися настільки сильно, що Джобс переставав підтримувати її фінансово, тож дівчина позичала гроші в Енді Герцфельда та інших людей. Було й таке, що Герцфельд позичив Лізі 20 тисяч доларів, коли вона вирішила, що батько не заплатить за її навчання.
- Стів був шалено розлючений, що я позичив їй ті гроші, - пригадував Герцфельд, — але він зателефонував дуже рано наступного дня, а його бухгалтер у той же день переслав мені гроші.
Джобс не поїхав на випускний Лізи до Гарварду в 2000-му. Він сказав:
- Вона навіть не запросила мене.
Проте були й приємні миті протягом тих років, уключаючи одне літо, коли Ліза приїхала додому й виступала на благодійному концерті для Electronic Frontier Foundation, інформаційно-пропагандистської групи, яка надає доступ до технологій. Концерт проходив у залі Fillmore Auditorium у Сан-Франциско - місці, яке стало відомим завдяки гуртам Grateful Dead, Jefferson Airplane і Джимі Хендріксу. Вона співала гімн Трейсі Чепмен Таїкіп ’bout а Revolution («Говорячи про революцію». — Прим, пер.), де є такі слова: «Бідні люди піднімуться /1 отримають свою частку», — у той час, як її тато стояв укінці залу, колишучи свою річну донечку Ерін.
Джобсові злети й падіння в стосунках із Лізою тривали й після того, як вона переїхала на Мангеттен, щоби вести життя незалежної письменниці. їхні проблеми піцсилювалися розчаруваннями, які приносила Джобсу Крісанн. Він купив будинок за 700 тисяч доларів, щоби жінка могла мешкати там, записавши його на ім’я Лізи, але Крісанн переконала доньку переписати документи, а тоді продала його, а гроші використала, шоби подорожувати зі своїм духовним наставником і жити в Парижі. Щойно гроші закінчилися, вона повернулася до Сан-Франциско й стала художницею, створюючи «світлові картини» й буддистські мандали. «Я — контактер, і вкладаю бачення у майбутнє людства, шо розвивається, і Землі, шо здіймається вгору, - написала вона на своєму веб-сайті (який Герцфельд підтримував для неї). — Я переживаю форми, кольори й частоту звуків свяшенної вібрації, коли створюю картини й живу з ними».
Коли Крісанн потрібні були гроші на лікування сильної синусної інфекції й зубів, Джобс відмовився давати жінці їх, через шо Ліза знову не розмовляла з ним декілька років. Так розвивалися їхні стосунки.
Мона Сімпсон використала все це, а також свою фантазію для написання свого третього роману — «Такий, як усі», виданого в 1996 році. Головний герой книжки списаний із Джобса і до певної міри відповідає дійсності: там зображена тиха щедрість Джобса до його шалено розумного товариша, який страждав на дегенеративне захворювання кісток, а також те, як він купив для нього спеціальну машину; а ще там дуже детально описується чимало невтішних аспектів стосунків Стіва з Лізою, включаючи факт, що він спершу заперечував своє батьківство. Але інші частини повністю вигадані; наприклад, Крісанн справді навчила Лізу водргги машину в дуже ранньому віці, але сцена, описана в книжці, як Джейн (героїня роману) їде на автівці через гори сама у віці п’яти років, щоби знайти свого батька, звісно ж, ніколи не відбувалася в житті. На додачу до того у романі є дрібні деталі, які, використовуючи журналістський жаргон, надто хороші для того, щоби їх перевіряти, - скажімо, опис головного героя, прототипом якого був Джобс. Цей опис просто зносить голову й зустрічається уже в найпершому
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Стів Джобс», після закриття браузера.