Читати книгу - "Пані Язикатої Хати, Ялинка Ясь"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
«Погані звістки біжать, а гарні плетуться кульгаючи»
Відьма Матильда відплювалась від води, яку їй, напевно, із задоволенням, вилила на голову Лукерія.
-А щоб у тебе пуп вилисів… - прошипіла вона крізь зуби, - кепська баба!
-Стара кадошка! – не залишилась у боргу охоронниця, - сама води просила!
-Лукеріє… - ховаючи посмішку та удаючи сувору господиню, сказала Степанія, - як можна, це ж не гостинно…
-Рушничка? – дбайливо запропонувала охоронниця.
-А щоб тебе муха вбрикнула! – лаялась гостя, витираючи обличчя.
-А тебе качка копнула! – відповіла Лукерія.
-А щоб у тебе срака по шву розійшлася!
-А щоб ти дристала та й дристала…
-Гей-гей! Може досить?! - вирішила втрутитись Степанія, відчуваючи, що ще трохи і вона дізнається багато нового, - Лукеріє, все! Матильдо, вибачте!
На кухні деякий час лунало кряхтіння відьми і тихий сміх охоронників.
-Лукеріє, подай будь ласка води… у графині! – звеліла хазяйка, - Та давайте продовжимо. Ми говорили про те, що я якимось чином розбудила Лукерію і вам, раптом, стало зле. У чому справа?
Матильда спочатку випила склянку води, подихала. Поправила залишки зачіски і, нарешті, пробелькотіла:
-Що робиться…
-Все у нас як слід! – не погодилась Лукерія.
-Що ж це коїться…
-Матильдо, досить вже бліднути і голосити! Вам це зовсім не личить, давайте краще жартуйте, та посміюйтесь! А то в мене дурні передчуття! - сказала Степанія і сама води зажадала.
-Ти думаєш, так все просто? Прийшла до будинку Свирянки і з порога Дар отримала? - поцятковане зморшками обличчя відьми було, як ніколи серйозним, - спершу навчання пройти треба, потім, обряд здійснити! А будинок, якщо заснув, розбудити ще треба зуміти!
-Так зуміла ж! В чому проблема?
-Хто надоумив тебе кров'ю поділитися?
-Та я взагалі не пам'ятаю, щоб кров'ю ділилася. Лукеріє, це коли мене книга вколола?
-Письмовник, а не книга! Ні, не тоді! Пригадай, щойно з міста прибула з саквояжиком, руку закривавлену на одвірок поклала та в голос заревіла.
-А! Точно, я об кущ порізалася! Випадково! Зрозуміло? Випадково! - заявила Стьопка.
-Ось тобі і випадково… А ти Лукеріє ніби і не здивована, що нова господиня з неба впала?
-А мені що? Степаню я змалку знаю, мені документів не треба! Дар є? Є! Решта – дрібниці! - відповіла охоронниця, - з часом всьому навчиться! Ось, мітку заробила! Будиночок прийняв! Так от, відкулупися ти від нас, невгамовна!
-Так вона ж необізнана! - вигукнула відьма.
-Я тобі кажу - навчиться!
-Коли навчиться? Наречених до межі довела! Ще трохи і горлянки один одному порвуть, що тоді буде?
-Ми у Письмовника запитували, що робити... - почала Лукерія, але Матильда перебила:
-Ти їй Письмовник дала раніше часу?!
-Дала!
-До весілля? Лукеріє, та тебе спалити треба разом із домом цим, окаянним! - відьма схопилася з місця і забігала по кухні.
-Відставити паніку! - ляснула кулаком по столу Свирянка, - Матильдо, сядьте і розкажіть нормально. Чи може вам горілки налити? На вас обличчя немає!
-Звісно, немає, бо змилося… - прошепотіла Лукерія і хихикнула.
-Ти знаєш, чому Письмовник не можна віддавати Свирянці до весілля? - Матильда сіла зі Стьопкою поруч, кістлявою рукою вчепилася їй у плече.
-Е-е-е…
-А що відбувається після вінчання в першу шлюбну ніч?
-Ну… деяке уявлення маю, - посміхнулася хазяйка дому.
-Баранки гну! Після вінчання, у момент першої близькості, наречена з обранцем зливаються в одне! Це таїнство не лише тіл, а й сил! Чоловік пізнає дружину, дружина – чоловіка і це я не секс маю на увазі! Та «запечатують» одне одного! Все, з того моменту сила назовні не піде! Лише тоді можна переймати знання пращурів-Свирянок! Не можна, щоб таємниці, віками зібрані, дісталися ще комусь! Ти полізла у Письмовник і тепер твій обранець першої ночі дізнається про все, що ти знаєш!
-Та я нічого такого не дізналася ще... - розгубилася Стьопка, а Лукерія взагалі замовкла.
-От і не лізь у нього більше! Комусь чужому дістатися може!
-Але зачекайте, - Степанія відсіла від відьми подалі, - Лукерія казала, що мої наречені, всі як один, люди чудові. Навіть якщо вони чогось там дізнаються, це в сім'ї і залишиться.
-Вірно ти сказала, "люди"... А якщо - не люди? – під свердлим поглядом Матильди було незатишно.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Пані Язикатої Хати, Ялинка Ясь», після закриття браузера.