Читати книгу - "Гаррі Поттер і келих вогню"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
У суботу вони втрьох покинули замок і попрямували холодною й мокрою галявиною до загорожі. Проминаючи пришвартований на озері дурмстрензький корабель, вони побачили Віктора Крума, що вийшов на палубу в самих плавках. Він був дуже худий, але набагато міцніший, ніж здавався, бо, видряпавшись на борт корабля, витяг руки й пірнув у озеро.
- Та він ненормальний! - вигукнув Гаррі, дивлячись на темну голову Крума, що вигулькнула з води посеред озера. - Вода, мабуть, крижана - це ж січень!
- Там, звідки він приїхав, набагато холодніше, - зауважила Герміона. - Мені здається, йому нормально.
- Але ж у воді велетенський кальмар! - сказав Рон. Його голос не звучав стурбовано - навпаки, в ньому вчувалася надія. Герміона помітила це й спохмурніла.
- Знаєте, він дуже хороший, - сказала вона. - Він зовсім не такий, як ви думаєте. Що з того, що він з Дурмстренґу? Він мені казав, що тут йому подобається набагато більше.
Рон нічого не відповів. Після балу він не згадував про Віктора Крума, але на другий день після Різдва Гаррі знайшов під своїм ліжком крихітну руку, здається, відламану від мініатюрної фігурки, вбраної в болгарську мантію для квідичу.
Гаррі зосереджено шукав хоч якихось ознак присутності Геґріда, поки вони брели по змішаному з болотом талому снігу Високою вулицею. Переконавшись, що Геґріда немає в жодній крамниці, Гаррі запропонував зайти в «Три мітли».
У шинку, як завжди, було повно людей. Але Гаррі вистачило одного швидкого погляду, щоб визначити - Геґріда немає й тут. З тяжким серцем він підійшов разом з Роном та Герміоною до шинквасу, замовив у мадам Розмерти три маслопива й похмуро подумав, що з таким самим успіхом можна було залишитися в замку й слухати виття золотого яйця.
- Він хоч коли-небудь буває у себе в кабінеті? - раптом прошепотіла Герміона. - Дивіться!
Вона показала на дзеркало за шинквасом, і Гаррі побачив, що воно віддзеркалює Лудо Беґмена, що сидить у темному кутку зі зграєю ґоблінів. Беґмен щось казав їм стишеною скоромовкою, а ґобліни сиділи зі зловісним виглядом, схрестивши на грудях руки.
Це справді дивно, подумав Гаррі, що Беґмен сидить у «Трьох мітлах» у вихідний день, коли не відбувалося ніяких змагань, і тому не треба було виконувати функції судді. Він спостерігав за Беґменом у дзеркалі. Той знову був напружений, як і тієї ночі в лісі, перед появою Чорної мітки. Раптом Беґмен кинув погляд на шинквас, помітив Гаррі й підвівся.
Гаррі почув, як він безцеремонно кинув ґоблінам:
- На хвилинку, на хвилинку! - і поспішив до Гаррі, знову посміхаючись своєю хлоп'ячою усмішкою.
- Гаррі! - вигукнув він. - Як ся маєш? Я так і думав, що тебе зустріну! Все гаразд?
- Усе прекрасно, дякую, - відповів Гаррі.
- Гаррі, можна з тобою поговорити віч-на-віч? - напружено запитав Беґмен. - Ви не могли б на секунду відійти?
- Звичайно, - сказав Рон, і вони з Герміоною відійшли, шукаючи вільний стіл.
Беґмен повів Гаррі вздовж шинквасу, у найвіддаленіший від мадам Розмерти куток.
- Гаррі, я просто хотів ще раз привітати тебе з шикарним виступом проти рогохвістки, - сказав Беґмен. - То було супер!
- Дякую, - відповів Гаррі, розуміючи, що Беґмен не задля цього його відкликав, адже поздоровити можна було й при Ронові та Герміоні. Проте Беґмен не поспішав відкривати, що має на думці. Гаррі помітив, як він поглядає у дзеркало на ґоблінів, що скоса крізь темряву спостерігали за ними обома.
- Просто кошмар, - тихо сказав Беґмен до Гаррі, помітивши, що той теж дивиться на ґоблінів. - Вони не дуже добре розмовляють англійською... Це так само, як на Кубку світу було з болгарами... Ті хоч могли спілкуватися на миґах, і люди їх розуміли. А ці белькочуть своєю ґоблідіґуцькою... Я знаю по-їхньому одне слово: бладвак. Це означає «ціпок». Я цього слова не вживаю, бо вони ще подумають, що я їх лякаю, - і він коротко, але голосно, реготнув.
- А що їм треба? - поцікавився Гаррі, продовжуючи позирати на ґоблінів, які не зводили з Беґмена очей.
- Ну, вони... - Беґмен раптом захвилювався. - Вони шукають Барті Кравча.
- Чого це вони шукають його тут? - запитав Гаррі. - Хіба він не в Лондоні, у міністерстві?
- Ну.. якщо казати по-правді, я не маю уявлення, де він, - сказав Беґмен. - Він мовби... перестав приходити на роботу. Його нема вже кілька тижнів. Молодий Персі, його помічник, каже, що Кравч хворий. Видно, він надсилає інструкції совою. Але, Гаррі, якщо можна, нікому про це не розповідай. Бо Ріта Скітер пхає носа скрізь, де лише можна, і я не сумніваюся, що вона розпише хворобу Барті як щось страшне. Ще напише, що він зник, як і Берта Джоркінз.
- А про Берту Джоркінз щось відомо? - спитав Гаррі.
- Ні, - відповів Беґмен, знову напружившись. - Авжеж, мої люди її шукають... («Дуже вчасно,» - подумав Гаррі.), - ...але все це так дивно. Вона точно прибула в Албанію - навіть зустрічалася там зі своєю троюрідною сестрою. Потім поїхала від сестри до тітки, на південь... І десь по дорозі безслідно зникла. Якби ж я знав, куди вона доїхала... Вона не з тих, що можуть просто переховуватися... Однак... Але чому це ми говоримо про ґоблінів та про Берту Джоркінз? Я ж так хотів тебе розпитати, - понизив він голос, - як там твої справи з золотим яйцем?
- Та... непогано, - нещиро відповів Гаррі.
Здалося, Беґмен зрозумів, що Гаррі сказав неправду.
- Послухай, Гаррі, - сказав він (усе ще дуже тихо), - мені через усе це якось аж недобре... Тебе кинули в цей турнір... Ти не зголошувався сам... І якщо, - його голос став ледве чутним, тож Гаррі довелося нахилитися, - ...якщо я можу допомогти... Підказати тобі правильний напрямок... Я відчув до тебе симпатію... Ти так упорався з драконом!.. Ти мені тільки натякни, і я...
Гаррі глянув на кругле рожеве обличчя Беґмена і на його широко розплющені, по-дитячому невинні блакитні очі.
- Але ж ми повинні розгадати загадку самотужки, правда? - промовив він буденним голосом, щоб не здалося, ніби він звинувачує начальника відділу магічної фізкультури і спорту в порушенні правил.
- Ну... ну, так, - нетерпляче сказав Беґмен, - але ж... Гаррі... ми всі
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Гаррі Поттер і келих вогню», після закриття браузера.