Читати книгу - "Світова гібридна війна: український фронт"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
За рішенням Міжвідомчої комісії з надання гуманітарної підтримки потерпілим територіям південно-східних районів Донецької та Луганської областей України уряду РФ від 15 грудня 2014 р. № 2537-р[57], до управління окупованими територіями залучені шість робочих груп п’яти міністерств РФ, які контролюють соціально-економічні процеси на окупованих територіях, — податкові збори, фінансові потоки, відновлення інфраструктури, громадський транспорт, торгівлю ресурсами, створення ринку електроенергії[58].
Запровадження спеціального режиму функціонування окупованих районів Донбасу[59] призвело до істотного збільшення обсягів тіньових фінансових потоків через посилення контролю незаконних збройних угрупувань з боку РФ та прямого впливу органів державного управління країни-агресора. Певною мірою це пов’язано з об’єктивною необхідністю призупинення діяльності державних та бюджетних установ, зокрема Державної казначейської служби, припинення фінансування бюджетної сфери, у т. ч. виплат заробітної плати, соціальної допомоги та пенсій. Нині «органи управління» «ДНР» і «ЛНР» контролюють орієнтовно третину районів Донецької та Луганської областей (близько 6,9 % території держави)[60].
Необхідно враховувати, що на цих територіях були сконцентровані основні промислові агломерації Донбасу, переважна кількість вугільних підприємств (видобувалося до 50 % обсягу вугілля), металургійні та машинобудівні підприємства (Донецько-Макіївська, Горлівсько-Єнакіївська, Шахтарська агломерації), електростанції (Зуєвська, Старобешівська ТЕС), є вихід до Азовського моря (м. Новоазовськ). Безумовно, на економіку України негативно вплинуло порушення традиційних виробничих вертикально-горизонтально інтегрованих мереж «вугілля — кокс — метал», що сприяло формуванню нових тіньових та кримінальних інститутів, активізації продажу природних ресурсів та остаточної продукції, оскільки «ДНР» та «ЛНР» як псевдодержавні утворення не можуть законно здійснювати зовнішньоекономічну діяльність.
До об’єктивних підстав тінізації господарської діяльності, поширення корупції як базису тінізації фінансових потоків на окупованих територіях належать: 1) відсутність нормативно-розпорядчого базису ведення бізнесу, переважно «ручний» режим управління соціально-економічними процесами; 2) насильне примушення керівників і власників підприємств перереєстровуватися на території «ДНР», «ЛНР», здійснювати сплату податків і зборів; 3) руйнування фізичної інфраструктури економіки, у т. ч. транспортно-логістичної мережі та, внаслідок цього, поширення корупційних проявів на підконтрольних і непідконтрольних Україні територіях; 4) необхідність здійснення фінансових операцій в умовах призупинення функціонування банківської системи на окупованих територіях; 5) потреба промислових підприємств у закупівлі природних ресурсів і сировини як на окупованих територіях, так і в інших регіонах держави; 6) перешкоди реалізації продукції в Україні та за її межами через невизначений правовий статус окупованих територій і неможливість без реєстрації в Україні вийти на міжнародні ринки товарів (послуг), капіталів, одержати необхідні міжнародні сертифікати; 7) незаконний «експорт» обладнання до РФ, руйнування або припинення діяльності стратегічних вітчизняних підприємств; 8) незаконна заборона псевдодержавними утвореннями переміщення виробничих потужностей в інші регіони України; 9) «націоналізація» майна «урядами» псевдодержав, захоплення, повне або часткове знищення торговельних і логістично-розподільчих об’єктів.
Незважаючи на Постанову НБУ від 6 серпня 2014 р. № 466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій», що стосувалася всіх видів фінансових операцій підприємств і населення в населених пунктах, не контрольованих владою України, насправді окремі банки продовжували надавати послуги з безготівкових розрахунків на територіях «ДНР» і «ЛНР», за винятком ПАТ «Державний ощадний банк України», який продовжував безготівкове та готівкове обслуговування клієнтів на окупованих територіях наприкінці 2014 р. — на початку 2015 р. Ці умови мотивували промислові підприємства окупованих територій переоформлювати рахунки у відділеннях банків інших регіонів України. Таким чином, розрахунки з діючими підприємствами окупованих територій без функціонування законної банківської системи зумовлюють розширення масштабів тінізації фінансових потоків та корупції.
Особливо це стосується розрахунків за постачання природного газу та електроенергії з неокупованих регіонів України. Станом на жовтень 2014 р., за твердженнями фахівців НАК «Нафтогаз України», постачання газу на окуповані території повністю контролювалося «владою» псевдореспублік. При цьому значні обсяги природного газу споживаються безоплатно, без належного документального оформлення. Відповідно, представники НАК «Нафтогаз України» пропонували «…відключити цю зону (окупованих територій. — Авт.) від поставок газу на магістральному газопроводі»[61]. Досьогодні відключення не відбулося і заборгованість населення окупованих територій за поставлені електроенергію та газ зростає. За даними фахівців Міністерства енергетики та вугільної промисловості, з вересня 2014 р. до березня 2015 р. у зону АТО поставлено близько 1,5 млрд куб. м газу, а заборгованість споживачів сягнула 9 млрд грн[62].
У 2015 р. з РФ розпочалися поставки газу на окуповані території Донбасу через законсервовані газовимірювальні станції «Прохорівка», «Платово»[63], які здійснювалися, за
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Світова гібридна війна: український фронт», після закриття браузера.