Читати книгу - "Чужинець на чужій землі"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
Джубал здавався спантеличеним:
— Я не звик імпровізувати. Міріам, де той аркуш, на якому ми записали перелік справ?
Джубал взяв у неї папірець і додав:
— Краще дай мені й інші матеріали.
Вона передала йому товстий стос паперів.
— Ось кілька приміток, які ми підготували для вас, сер, — або для Кекстона, якщо виникне необхідність саме у ньому. Гм... Хвилинку... Отже, розпорядник платить собі стільки, у скільки сам оцінює свою роботу, але не менше ніж... Ну, тут вказана значна сума, але сторонніх вона не стосується. Розпорядник перераховує гроші на особливий рахунок, призначений для витрат першої сторони... І ось іще: я думаю, що ви, можливо, захочете скористатись послугами Шанхайського банку — скажімо, як місця для вашого депозитарію? Чи, скажімо, звернетесь до Ллойдза, як до вашого посередника у справах, — просто щоб захистити своє ім'я та репутацію? Але містер Сміт і чути не хоче про жодні встановлені інструкції — лише необмежена передача контролю, яка може бути скасована будь-якою стороною. Проте я не читатиму все — для цього ми все це й записали.
Джубал розгублено озирнувся.
— Міріам, пробіжись і передай це Генеральному Секретарю... Ну що за хороша дівчинка... А ось ці матеріали я також лишу тут. Ви можете роздати їх людям... Або вони знадобляться вам самому. О, краще я дам один примірник і містеру Кекстону — ось, тримай, Бене.
Джубал тривожно озирнувся:
— Гадаю, що це все, що я мав вам сказати, містере Секретар. Ви хочете щось додати?
— Хвилинку. Містере Сміт?
— Так, містере Дуглас?
— Це те, чого ви бажаєте? Ви хочете, щоб я робив усе, про що йдеться у цих паперах?
Джубал затамував подих, намагаючись не дивитися на свого клієнта. Майка ретельно готували, очікуючи такого питання... Але ніхто не казав йому, в якій формі воно буде висловлене, — і неможливо було передбачити, куди заведе їх Майкове буквальне розуміння сказаного.
— Так, містере Дуглас, — чітко прозвучав у великій кімнаті голос Майка. Тут — і в мільярдах кімнат, розкиданих по всьому світу.
— Ви хочете, щоб я займався вашими справами?
— Будь ласка, містере Дуглас. Це було б великодушно. Дякую вам.
Дуглас примружився.
— Добре; цього більше ніж достатньо. Докторе, я зачекаю з відповіддю, — але ви скоро отримаєте її.
— Дякую вам, сер. Від мене — і від імені мого клієнта.
Дуглас почав підводитеся. Його різко зупинив голос члена Асамблеї, Канга:
— Хвилинку! А як же «Рішення Ларкін»?
Джубал зреагував на це ще до того, як Дуглас зміг відповісти:
— О, так, «Рішення Ларкін». Я чув багато маячні стосовно них, — здебільшого від безвідповідальних людей. Містере Канг, що не так з «Рішеннями Ларкін»?
— Я запитую вас. Чи вашого... Клієнта. Чи Генерального Секретаря.
Джубал ввічливо відповів:
— Я можу говорити, містере Секретар?
— Прошу.
— Дуже добре.
Джубал зупинився, повільно витягнув великого носовика і висякався в нього, видобуваючи таким чином звук, трьома октавами нижчий від середньої до. Потім він глянув на Канга і спокійно промовив:
— Містере, я звертаюся до вас, тому що я знаю, що необов'язково адресувати це урядові в особі Генерального Секретаря. Колись давно — дуже давно, коли я був ще маленьким хлопчиком, — ми з іншим маленьким хлопчиком, таким само малим і дурним, створили клуб. Лише ми двоє. Оскільки ми мали клуб, то у нас були і правила... І перше правило, яке ми прийняли — одноголосно, мушу додати — полягало в тому, що ми завжди повинні були називати своїх матерів злюками. Безглуздо, звичайно... Але ми були дуже малі. Містере Канг, ви можете здогадатися, чим обернулося це «правило»?
— Напевно, ні, докторе Гаршоу.
— Одного разу я спробував виконали нашу домовленість щодо «злюк». Цього виявилося достатньо — і це врятувало мого товариша від подібної помилки. Мені ж це принесло лише тепле знайомство нижньої частини мого тіла з персиковою різкою. І на цьому було покладено кінець рішенню щодо «злюк».
Джубал прочистив горло:
— Хвилинку, містере Кант. Знаючи, що хтось обов'язково порушить це неіснуюче питання, я намагався пояснити своєму клієнту деталі Рішення Ларкін. Спершу він не зміг зрозуміти, чому всі думають, що цю юридичну вигадку можна застосувати до планети Марс. Врешті-решт, Марс заселений давньою і розумною расою — значно давнішою, аніж ваша, сер, і, можливо, значно мудрішою. Але, коли він зрозумів суть справи, це його розсмішило. Так і було сер, — у хорошому сенсі цього слова: саме розсмішило. Одного разу, лише одного, я недооцінив можливості мами у покаранні зухвалого малого хлопчиська. Той урок був дешевим, але безцінним. Проте ця планета не може дозволити собі такого уроку, принаймні у планетарному масштабі. Перед тим як ми спробуємо поділити землі, які нам не належать, ми повинні переконатися у тому, що персикова різка не висить у марсіанській кухні.
Здавалося, Канга це не переконало.
— Докторе Гаршоу, якщо «Рішення Ларкін» — не більше, ніж дурість маленького хлопчика... То чому містеру Сміту виявили національні почесті?
Джубал відступив:
— Це питання слід поставити уряду, а не мені. Але зараз я можу вам сказати, як я це зрозумів: це елементарна ввічливість... до Давніх з Марса.
— Перепрошую?
— Містере Канг, ті почесті не були відлунням «Рішень Ларкін». У розумінні, що полягає за межами людського досвіду, містер Сміт і є планета Марс!
Канг навіть не кліпав.
— Продовжуйте.
— Чи, радше, представник марсіанської раси. В особі Сміта Давні з Марса наносять нам візит. Почесті, надані йому, були призначені їм; а образа, нанесена йому, буде для них образою. Ця звучить дуже буквально, але має абсолютно не людське значення. Було мудро та завбачливо для нас сьогодні надати почесті нашим сусідам, — але мудрість у цьому разі немає нічого спільного з «Рішеннями Ларкін». Жодна відповідальна людина не буде сперечатися з тим, що «Рішення Ларкін» стосуються лише незаселених планет. Ризикну припустити, що таке розуміння справи лишатиметься чинним і у майбутньому...
Джубал зупинився і підвів очі — так, наче просив допомоги у небес.
— Але, містере Канг, будьте впевнені, що Давні правителі Марса не залишать без уваги те, як ми зустріли їхнього посла. Почесті, надані їм — через нього, — були виявом люб'язності. Я впевнений, що уряд цієї планети таким чином показав свою мудрість. Колись згодом ви зрозумієте, до якої завбачливий
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Чужинець на чужій землі», після закриття браузера.