Читати книгу - "Інґа"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
Інґа сказала, що мусить бути, як інші жінки, і з гордістю спонукати Джека: «Йди і захисти свою країну». Вона знала, що мусить це зробити, «але чомусь гордості не відчувала». Все, про що вона могла тоді думати, це щоби Бог «оберігав тебе» і Джек міг повернутися «з неушкодженим прекрасним тілом» і мати шанс бути тим, ким хотів — «господарем Білого дому, який мріє про ранчо — десь на Заході»{664}.
Молитви до Бога про безпеку Джека змусили Інґу замислитися про віру. «Ти завжди кажеш, що маєш віру, — сказала вона Джекові. — Іноді мені цікаво, чи ти сам у це віриш. Мені здається, що віра, в якій тебе виховали, — порожня. Те, що ти набуваєш з роками, коли Бог підняв [sic] завісу і показав тобі життя, показав усі його красоти і деякі нещастя, — що ж, якщо матимеш віру, воно чогось вартуватиме»{665}.
Того дня святий Валентин був потрібен Інзі як захисник нещасних закоханих. Уявляючи мить, коли Джек повернеться з війни, Інґа написала: «…давай пообідаємо того першого дня, коли ти ступиш на землю, добре? Звісно, якщо ти на той час не одружишся, бо жінка, певно, не зрозуміє. Коли ти молодий і закоханий, це завжди важко зрозуміти, а вона, можливо, такою і буде». Інзі ставало дедалі зрозуміліше, що вона не стане дружиною Джека, але вона його в цьому не винила, натомість звинувачувала себе. Вона вже двічі була заміжня, але якби лише знала, що шлюби із Набі та Фейошем означали неможливість побратися з Джеком, «то я все ще ходила б старою дівою»{666}.
Розділ 50«Усі радощі молодості, але не відповідальність»
У понеділок, після дня Святого Валентина 1942 року, шанувальники завалили Інґу своєю увагою. Зателефонував п’яний Блок із запитанням, чи вона приїде до Нью-Йорка чи, може, йому навідатися у Вашинґтон? Вона відмовила, але при цьому неуважно пояснювала причини, пам’ятаючи, що збиралася відвідати Джека в Чарлстоні. Потім зателефонував Бернард Барух і почав фліртувати, удавано жаліючись, що Інґа давно не виходила на зв’язок і запитуючи, чи живе вона сама. «Так, — відповіла вона. — І це абсолютно аморально і жахливо, чи не так?» Барух відповів, що це прозвучало безглуздо. Інґа погодилася, але додала, що це також було розсудливо{667}. Коли ж Барух продовжив напосідати і говорити непристойності, вона поклала слухавку.
Телефон задзвонив знову, тож Інґа, вважаючи, що це набридливий Барух, відповіла так, що це змусило Джека запідозрити її в тому, що вона чекала почути когось іншого. «У мене немає коханців, — збрехала вона. — І тебе в мене теж немає». Інґа сказала, що знає про Джекове прохання служити на кораблі, але той відповів, що його запит про переведення до Перл-Харбора відхилили. Потім вона спитала про «церковні справи» (вочевидь, маючи на увазі те, чи її попередні шлюби можна анулювати, якщо вона перейде в католицизм), і Джек відповів, що спілкувався зі священиком і попросив книжку про вчення церкви. Але йому, здається, не сподобалася ця порушена нею тема{668}.
Інґа в розмові була дуже ніжною і, за матеріалами ФБР, весь час зверталася до Джека: «Коханий, серце, красунчику і крихітко Уайлдер»[58]. Джек спитав, коли вона приїде у Чарлстон. «За три-п’ять місяців, — піддражнила його Інґа. — Або ж коли ти справді захочеш мене побачити». Джек відповів, що хоче просто зараз. Він похвалив одну з її останніх колонок, але Інґа заперечила, що вважає її «жахливою». Натомість Джек зазначив: «Ти не знаєш, що добре, а що ні». Інґа, все ще в грайливому настрої, зауважила: «Я знаю, що ти — добрий і водночас збіса поганий». Такі слова змусили Джека жадати її в Чарлстоні просто зараз. Інґа пообіцяла приїхати в п’ятницю{669}.
З огляду на ускладнення в готелі Fort Sumter, цього разу Інґа збиралася зупинитися в Francis Marion. Але якщо вони з Джеком сподівалися, що це завадить небажаному стеженню, то помилялися. ФБР, яке прослуховувало її телефон і квартиру, знову домовилося із патріотичним персоналом готелю про встановлення жучків у тамтешньому номері.
Перш ніж поїхати у Чарлстон, Інґа змогла зустрітися із Джековим дідом по матері — легендарним колишнім конгресменом і мером Бостона, Джоном Френсісом «Медовим Фітцем» Фітцджеральдом. Інґа і Кік приєдналися до нього за ланчем в залі House, де «Медовий Фітц» почав співати (як часто робив) пісню «Прекрасна Аделайн». Він полонив Інґу, яка присвятила йому колонку і заявила: «Довкола нього ніби завжди сонячне світло»{670}. Не дивно, що і Фітцджеральд, який на посаді мера мав сумнівну, жваво обговорювану інтрижку із грудастою папіросницею «Бувай!» Райан, теж захопився Інґою{671}.
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Інґа», після закриття браузера.