Читати книгу - "Коли курява спаде"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
«А після твоєї смерті?»
— Можливо, я скараю тебе раніше, ніж помру, — розсміявся туси.
Вангбо Єшей знову написав на папері те речення:
«Але якщо ти помреш?»
— Тоді ти повинен спитати в нього, — відповів туси, вказуючи на старшого брата. — Тоді він буде твоїм господарем.
— Якщо справді настане такий час, я тебе звільню від цього, — сказав старший брат.
Тоді людина без язика підійшла до мене. Я знав, що він хоче задати мені те саме питання й почути від мене обіцянку про те, що коли я стану туси, я не буду вимагати від нього кланятись.
— Не потрібно мене питати, — сказав я, — усі знають, що я — дурень і не зможу стати туси.
Однак він уперто стояв переді мною, тож старший брат сказав:
— Ти справді дурень. Погодься і по всьому!
— Гаразд, — сказав я. — Якщо я коли-небудь стану туси, я дарую тобі статус вільного мешканця.
Однак ці слова також виявилися нестерпними для мого старшого брата.
— Все одно це вигадка, — сказав я. — Чому б не сказати?
Після цього Вангбо Єшей став на коліна перед моїм батьком і вклонився.
Туси віддав своєму новому рабу перший наказ:
— Записуй усі сьогоднішні події.
20. Чого мені слід боятисьУ ті роки родина Мерці провела не одну війну, захищаючи свою монополію на сіяння маку.
І в кожній з них зброя нового зразка робила Мерці непереможними. Однак, зрештою, ми так і не змогли перешкодити іншим туси здобути річ, що зробила нас багатими й потужними. Минуло не так багато років, як квітки маку, мов вогонь, запалали на землях усіх туси. За таких обставин уже не тільки я, але й батько, і старший брат зрозуміли, що розпочинати всі ті війни було не варто.
Ви можете спитати усіх тих туси, як вони здобули макове насіння.
І вони вам скажуть, напевне ж, що його занесло вітром або принесли птахи на крилах.
На той час китайцем, який спілкувався з туси Мерці, був уже не уповноважений Хуан, а командир полку об’єднаних військ оборони на прізвище Цзян.
Уповноважений Хуан виступав проти того, щоб об'єднані війська оборони допомагали військам центру воювати з червоними китайцями[113], тож його перевели нібито на вищу посаду, що насправді було пониженням. Відтак він зробився сенатором від провінції — посада, яка не давала реальної влади. Оскільки уповноважений Хуан приніс родині Мерці удачу, то почувши, що він зазнав пониження, усі йому поспівчували. Цзян не був великим на зріст, однак мав кремезну статуру і ходив із двома пістолетами, почепленими справа і зліва на поясі. Він полюбляв жирну баранину й вино. Туси Мерці спитав його:
— Ти пишеш вірші?
Голос у Цзяна був гучним:
— Щоб я писав ті сучі вірші?! Думаєте, коли я ситий і мені нема чого робити, то я буду сидіти й ремиґати?
— Непогано! — сказав батько.
Однак Цзяну здавалося, що він недостатньо зрозуміло висловився, тож додав:
— Зневажте мене, якщо я коли-небудь писатиму вірші! Я тоді не буду другом туси!
Батько і старший брат загаласували:
— Цзян — наш друг! Ми — друзі Цзяна!
Батькові й старшому брату більше подобалось спілкуватись із цим чоловіком, ніж із уповноваженим Хуаном. Хоча при цьому вони не знали, що він — не тільки противник останнього, але й противник родини Мерці. Адже Хуан пропонував, щоб тільки один туси був потужним і домінував над рештою туси, а, на думку Цзяна, потрібно було дозволити всім туси мати ту річ, а також дати їм змогу отримати срібло й автомати, щоб вони винищили один одного. Коли тільки Цзян з'явився, квіти маку запалали, мов вогонь, на землях інших туси. У той рік ціна на опій знизилась більше, ніж уполовину. І чим більше падала ця ціна, тим більші площі
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Коли курява спаде», після закриття браузера.