Читати книгу - "Біблія"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
11 Критяне й Араби, чуємо, що вони розмовляють нашими мовами про величчє Боже?
12 Здуміли ся ж усї, і в сумнїві казали один до одного: Що се має бути?
13 Инші ж, сьміючись, казали, що молодим вином повпивались.
14 Ставши ж Петр з одинайцятьма, зняв голос свій і промовив до них: Люде Юдейські, і всї жителї Єрусалимські, нехай се відомо вам буде, і вислухайте слово моє.
15 Сї бо не пяні, як думаєте, бо третя година дня.
16 А єсть се, що промовив пророк Йоіл:
17 І буде останнього дня, глаголе Бог, виллю я Духа мого на всяке тїло; й пророкувати муть сини ваші і дочки ваші, і молодцї ваші видїння бачити муть, і старшим вашим сни снити муть ся;
18 і на слуг моїх і на служниць моїх виллю в ті днї Духа мого, й пророкувати муть.
19 І дам чудеса вгорі на небі, і ознаки внизу на землї: кров і огонь і димову куряву.
20 Сонце обернеть ся в темряву, і місяць у кров, перш нїж прийде день Господень великий і славний.
21 І буде, що всякий, хто призивати ме ймя Господнє, то спасеть ся.
22 Мужі Ізраїлські, вислухайте сї слова: Ісуса Назорея, чоловіка, від Бога прославленого між вами силою, і чудесами, і ознаками, які робив через Него Бог серед вас, як і самі знаєте,
23 Сього, призначеного радою і провидїннєм Божим виданого, ви, взявши руками беззаконних, і пригвоздивши, вбили.
24 Котрого Бог воскресив, розвязавши болестї смерти; яко ж бо не було можливе вдержаним Йому бути від неї.
25 Давид бо глаголе про Него: Мав я Господа перед очима завсїди, бо Він по правицї в мене, щоб я не захитав ся.
26 Тим звеселилось серце моє, і зрадїв язик мій; ще ж і тїло моє оселить ся в надїї.
27 Бо не зоставиш душі моєї в пеклї, анї даси сьвятому Твоєму видїти зотлїння.
28 Обявив єси менї дороги життя; сповниш мене радощами пи, ѵред лицем Твоїм.
29 Мужі брати, дайте говорити явно до вас про праотця Давида, що вмер і поховано його, і гріб його у нас до сього дня.
30 Бувши ж пророком і знавши, що клятьбою клявсь йому Бог, що з плоду поясницї його по тїлу підійме Христа сидїти на престолї його,
31 предвидївши, глаголав про воскресеннє Христове, що душа Його не зоставлена в пеклї, а тїло не видїло зотлїння.
32 Сього Ісуса воскресив Бог; Йому всї ми сьвідки.
33 Правицею ж Божою вознїсшись і обітуваннє сьвятого Духа прийнявши від Отця, злив се, що ви тепер бачите і чуєте.
34 Бо Давид не зійшов на небеса; глаголе ж сам: Рече Господь Господеві моєму: Сиди по правицї в мене,
35 доки положу ворогів Твоїх підніжком ніг Твоїх.
36 Твердо ж нехай знає ввесь дім Ізраїлїв, що Господом і Христом зробив Його Бог, сього Ісуса, котрого ви розпяли.
37 Почувши ж се, помякли серцем, і казали до Петра та до инших апостолів: Що ж робити нам, мужі брати?
38 Петр же рече до них: Покайтесь, і нехай охрестить ся кожен з вас в імя Ісуса Христа на оставленнє гріхів, і приймете дар сьвятого Духа.
39 Для вас бо обітниця, і для дїтей ваших, і для всїх далеких, скільки їх покличе Господь Бог ваш.
40 І иншими многими словами сьвідкував і напоминав, глаголючи: Спасайте себе з сього розворотного кодла.
41 Хто ж залюбки прийняв слово його, охрестились; і пристало того дня душ тисяч зо три.
42 Пробували ж у науцї апостолській, і в общинї, і в ламанню хлїба, і в молитвах.
43 Був же на кожній душі страх, і багато чудес і ознак робилось через апостолів.
44 І всї віруючі були вкупі, і все було в них спільне;
45 і продавали маєтки та достатки, і дїлили їх на всїх, як кому було треба.
46 І що-дня пробували одностайно в церкві, і ламлючи по домах хлїб, приймали харч в радостї і простотї серця,
47 хвалячи Бога й маючи ласку у всього народу. Господь же прибавляв спасенників у церкву що-дня.
Дiї 3
1 Петр та Йоан ійшли вкупі до церкви на молитву о девятій годинї.
2 І несено одного чоловіка, що був кривий від утроби матери своєї, котрого кладено що дня перед церковними дверима, званими Гарними, просити милостинї в тих, що входили в церкву.
3 Побачивши він Петра та Йоана, що хотїли ввійти в церкву, просив милостинї.
4 Споглянувши ж Петр на него з Йоаном, рече: Подивись на нас.
5 Він же дивив ся пильно на них, сподїваючись що від них прийняти.
6 Рече ж Петр: Срібла та золота нема в мене; що ж маю, се тобі даю. В імя Ісуса Христа Назорея встань і ходи.
7 І, взявши його за праву руку, звів угору, і зараз його ноги й колїна окрепились,
8 і підскочивши, став та ходив, і ввійшов із ними в церкву, походжаючи, та скачучи, та хвалячи Бога.
9 І видїв його ввесь народ ходячого й хвалячого Бога.
10 А знали його, що се той, що для милостинї сидїв коло Гарних дверей церковних, і сповнили ся страхом і дивом над тим, що сталось йому.
11 Як же держав ся сцїлений кривий коло Петра та Йоана, збіг ся до них увесь народ у ходник званий Соломонів, дивуючись.
12 І вбачаючи се Петр, озвав ся до народу: Мужі Ізраїльські, чого ви чудуєте ся сим? або чого так пильно до нас дивитись, мов би своєю силою або побожністю зробили ми, щоб ходив він?
13 Бог Авраамів, та Ісааків, та Яковів, Бог отцїв наших, прославив Сина свого Ісуса, що ви видали та відреклись Його перед Пилатом, як судив він відпустити Його.
14 Ви ж Сьвятого й Праведного відреклись, і просили дарувати вам чоловіка душогубця,
15 а Князя життя убили, котрого Бог воскресив з мертвих;
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Біблія», після закриття браузера.