Читати книгу - "Біблія"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
25 Хто ж з вас, журившись, може прибавити до зросту свого один локіть?
26 Коли ж ви й найменьшого не можете, то чого про инше журитесь?
27 Погляньте на лилії, як вони ростуть: не працюють і не прядуть; глаголю ж вам, що й Соломон у всїй славі своїй не з'одягав ся, як одна з сих.
28 Коли ж траву, що сьогоднї на полї, а завтра буде в піч укинута, Бог так з'одягає; то як більше вас, маловіри?
29 І ви не шукайте що вам їсти, або що пити, й не несїтесь (високо);
30 того бо всього народи сьвіту шукають; Отець же ваш знає, що треба вам сього.
31 Лучче шукайте царства Божого, а се все додасть ся вам.
32 Не лякай ся, мале стадо: бо вподобалось Отцеві вашому дати вам царство.
33 Продавайте достатки ваші, і подавайте милостиню; робіть собі сакви, що не ветшають, скарб, що не вбавляєть ся на небесах, де злодїй не приступає, анї міль не їсть.
34 Де бо скарб ваш, там і серце ваше буде.
35 Нехай будуть поясницї ваші підперезані, і сьвітильники позасьвічувані,
36 і ви подобні людям, що дожидають пана свого, коли вертати меть ся з весїлля, щоб, як прийде та постукає, зараз одчинити йому.
37 Блаженні слуги ті, котрих, прийшовши пан, знайде їх пильнуючих: істино глаголю вам, що підпережеть ся та й посадовить їх за стіл, і, приступивши, послугувати ме їм.
38 І коли прийде о другій сторожі, або о третій сторожі прийде, і знайде так, блаженні слуги ті.
39 Се ж знайте, що, коли б знав господар, о которій годинї злодїй прийде, пильнував би, й не дав би підкопати господи своєї.
40 Тим і ви будьте готові; бо, котрої години не думаєте, Син чоловічий прийде.
41 Каже ж Йому Петр: Господи, чи до нас приповість сю глаголеш, чи до всїх?
42 Рече ж Господь: Хто єсть вірний і розумний дворецький, що поставить його пан над челяддю своєю, видавати у пору визначену харч?
43 Блажен слуга той, котрого, пан прийшовши, знайде, що робить так.
44 По правдї глаголю вам, що над усїм достатком своїм поставить його.
45 Коли ж слуга той скаже в серцї своїм: Барить ся пан мій прийти, та й зачне бити рабів і рабинь, їсти, та пити, та впиватись,
46 прийде пан того слуги дня, котрого не сподїваєть ся, і години, котрої не знає, та й відлучить його, й долю його з невірними положить.
47 Той же слуга, що знав волю пана свого, та й не приготовив ся, анї зробив по волї його, буде битий много.
48 Хто ж, не знавши, зробив достойне биття, буде битий мало. Від усякого бо, кому дано багато, багато вимагати меть ся від него; а кому прибавлено багато, більш спитаєть ся від него.
49 Огонь прийшов я кинути на землю; і чого хочу? - тільки щоб запалав уже.
50 Хрещеннєм же маю хреститись, і як менї важко, доки се скінчить ся!
51 Чи думаєте, що впокій прийшов я дати на землї? Нї, глаголю вам, а роздїленнє:
52 буде бо від нинї пятеро в одній хатї роздїлених, троє проти двох, і двоє проти трох.
53 Стане батько різно проти сина, а син проти батька; мати проти дочки, а дочка проти матери; свекруха проти невістки своєї, і невістка проти свекрухи своєї.
54 Рече ж і до народу: Як побачите хмару, що виступає від заходу, зараз кажете: Ливень буде, й буває так.
55 А як вітер полуденний віє, кажете, що спека буде, й буває.
56 Лицеміри, лице землї і неба вмієте пізнавати, часу ж сього як не розпізнаєте?
57 Чом же й про себе не судите право?
58 Як бо йдеш із противником твоїм перед князя, то вдорозї дбай, щоб збутись його; щоб не потяг тебе до суддї, а суддя не передав тебе слузї, а слуга не вкинув тебе в темницю.
59 Глаголю тобі, не вийдеш звідтіля, доки й останнього мідяка не віддаси.
Вiд Луки 13
1 Нагодили ся ж деякі того часу, оповідуючи Йому про Галилейцїв, котрих кров Пилат змішав з жертвами їх.
2 І озвавшись Ісус, рече їм: Чи думаєте, що Галилейцї сї грішнїщі від усїх Галилейцїв були, що так постраждали?
3 Нї, глаголю вам; тільки ж, коли не покаєтесь, усї так само погинете.
4 Або ті вісїмнайцять, що впала на них башта в Силоамі та й побила їх, думаєте, що сї були більші довжники, над усїх людей що живуть в Єрусалимі?
5 Нї, глаголю вам; тільки ж, коли не покаєтесь, то всї так само погинете.
6 Сказав же сю приповість: Смоківницю мав хтось у винограднику своїм посаджену; й прийшов овощу шукати на нїй, та й не знайшов.
7 Рече ж до винаря: Ось три роки приходжу, шукаючи овощу на смоківницї сїй, та й не знаходжу. Зрубай її: на що й землю займає?
8 Він же, озвавшись, каже йому: Господи, зостав її і на се лїто, поки прокопаю круг неї та обложу гноєм;
9 чей зродить овощ; коли ж нї, тодї зрубаєш її.
10 Навчав же в одній школї по суботам.
11 І ось була жінка, маючи духа недуги вісїмнайцять років, і була згорблена, й не могла зовсїм випростатись.
12 Побачивши ж її Ісус, покликав, і рече їй: Жінко, одзволилась єси від недуги твоєї.
13 І положив на неї руки, й зараз стала права, й прославляла Бога.
14 Озвав ся ж шкільний старшина, досадуючи, що в суботу сцїлив Ісус, і каже народові: Є шість днїв, в котрі годить ся робити; оттодї ж приходьте, та й сцїляйтесь, а не субітнього дня.
15 Відказав тодї йому Господь, і рече: Лицеміри, хиба не кожен з вас у суботу одвязує вола свого або осла від ясел, та веде поїти?
16 Сю ж дочку Авраамову,
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Біблія», після закриття браузера.