Читати книгу - "Шлях митця. Духовна дорога до примноження творчості"
Шрифт:
Інтервал:
Додати в закладку:
Коли ми дивимося на Боже творіння, то стає очевидно, що і сам Творець не знав, коли зупинитися. У світі існує не одна рожева квітка і навіть не п’ятдесят, а сотні рожевих квіток. Не забуваймо про сніжинки — яскравий вияв справжньої творчої радості. Не існує двох однакових сніжинок. Цей Творець підозріло нагадує когось, хто таки міг би підтримати нас у творчих починаннях.
«У нас новий керівник, — повідомляє людям, які вирішили зав’язати з алкоголем, «Велика книга Товариства анонімних алкоголіків». — Якщо ми подбаємо про Божі справи, то він подбає і про наші». Для розгублених новачків товариства анонімних алкоголіків такий підхід стає рятівною соломинкою. Відчайдушно намагаючись повернутися до повноцінного тверезого життя, вони намертво хапаються за цю думку, коли сумніваються у власних можливостях побороти свою згубну звичку. Очікуючи допомоги згори, вони зазвичай її отримують. Плетива долі вирівнюються, стосунки налагоджуються.
Тим, хто ще не дійшов до краю, такі твердження здаються дурними, навіть оманливими, наче нас намагаються обвести навколо пальця. Бог може влаштувати нас на роботу? Та ще й на таку, яка нам буде подобатися? Той Бог, який має усього в надлишку, у якого мільйони можливостей і ключ до будь-яких дверей? Байки про такого Бога підозріло нагадують неправдоподібну тарабарщину.
Отож, коли перед нами постає вибір між заповітною мрією і ненависною нудною теперішньою роботою, ми часто вирішуємо ігнорувати мрію, а потім у своїх постійних нещастях звинувачуємо Бога. Ми поводимося так, нібито це Бог винен, що ми не помандрували в Європу, не записалися на курси малювання, не пішли на фільмування. А насправді це ж ми, а не Бог, вирішили всього цього не робити. Ми намагалися залишатися розсудливими — нібито існують якісь докази, що Бог також розсудливий, — замість того, щоб перевірити, чи не підтримає Всесвіт нашу здорову екстравагантну ідею.
Будь-яка речовина -це енергія у русі. Вона пульсує і тече. Гроші — це символ золотого потоку конкретизованої життєвої енергії.
«Чарівні діяння душі»
Творець може бути нашим батьком, матір’ю чи джерелом, але у Нього однозначно немає нічого спільного з нашими батьками, церквою, учителями, друзями і їхніми розсудливими уявленнями про те, що краще для нас. Творчість не є і ніколи не була розсудливою діяльністю. А чому вона мала б такою бути? Невже ви думаєте, що у мучеництві криється добросовісність? Якщо ви хочете творити — творіть. Хочете скласти маленький витвір мистецтва — складіть два речення. Знайдіть одну риму. І складіть смішну дитячу пісеньку:
Мій Бог любить творити,
Але це зрозуміти
Можуть лише діти.
Я люблю малювати,
А отже, і за це
Мій Бог любить мене.
Творчість починається із заготівлі сіна у сонячні погожі дні. З уваги до тепер і насолоди від кожної хвилини. Вона починається з того, що ми дозволяємо собі приємні дрібниці і перерви. «Це дивакувато, але Бог також дивак», — хороший аргумент, коли ви потураєте примхам свого маленького митця. Пам’ятайте, що це ви скнара, а не Бог. Очікуйте від Бога все більшої щедрості — і ви дасте Йому можливість справдити ваші надії.
Те, чим ми дуже хочемо займатися — це і є те, чим нам судилося займатися. І коли ми починаємо це робити, зразу знаходяться гроші, відчиняються потрібні двері, ми почуваємося так, ніби приносимо цьому світу користь, а робота нарешті здається грою.
Цього тижня ми будемо продовжувати аналізувати наші уявлення про гроші. Ми подивимося, як наше ставлення до грошей («Їх важко заробити. Для цього потрібно багато і важко працювати. Спершу потрібно перейматися заробітком, а вже потім творчістю») формує наше ставлення до мистецтва.
Розкіш
Тим з нас, хто захворів на творчу анорексію, — вона виявляється у тому, що людина прагне творити, проте відмовляється утамувати цей голод, і тому стає все більше і більше зосередженою на своїй відмові, — трохи істинної розкоші може дуже стати в пригоді. Весь сенс тут — у слові «істинної». Оскільки мистецтво, базуючись на вірі у невичерпне джерело, народжується у саморозвитку і розкритті, нам просто необхідно інколи тішити себе і потурати собі, підтримуючи цим відчуття достатку.
Що означає «потурати собі»? Для кожного з нас відповідь на це запитання буде різною. Для Джиліен однієї пари нових для неї твідових штанів із крамниці з вінтажним одягом виявлялося достатньо, щоб вона могла себе уявити Керол Ломбард, що сяє від щастя на тлі ретро-автівки з відкидним дахом. Для Джин було достатньо одної-однісінької розпущеної ромашки, яка стояла у вазі на тумбі біля ліжка, щоб нагадувати їй, що життя — це сад можливостей. Метью відкрив для себе, що аромат натурального бджолиного воску, яким натирають меблі, вселяє у нього відчуття безпеки, солідності і порядку. Констенс зробила собі королівський подарунок — передплату на
Увага!
Сайт зберігає кукі вашого браузера. Ви зможете в будь-який момент зробити закладку та продовжити читання книги «Шлях митця. Духовна дорога до примноження творчості», після закриття браузера.